Title: INFORMACIÓ: La càrrega (format web)
Course: Història de l'Art > Section: L'ARQUITECTURA DEL FERRO I EL MODERNISME

PINTURA MODERNISTA LA CÀRREGA (Casas)

1. IDENTIFICACIÓ | 1. ESTIL: MODERNISME
1.1. Dades generals:(nom, autor, cronologia, estil, tècnica, suport, localització, descripció) La càrrega (o Barcelona 1902) és una obra de Ramon Casas pintada entre 1899 i 1903. Va ser exposada al “Salon du Champ de Mars” (París), el títol fa al·lusió a una vaga que tingué lloc a Barcelona al febrer de 1902, encara que se sap que Casas va pintar-lo al 1899 i, fou l'obra rebutjada a l'Exposició Universal de París de 1900. L'any 1904 obtingué finalment la Primera Medalla a l'Exposición Nacional de Madrid com a mostra de la seva fama com artista. És d'estil modernista. Es tracta d'un oli sobre tela que representa una brutal repressió policíaca sobre els treballadors que protesten per les dures condicions de treball. Es conserva la Museu Comarcal de la Garrotxa, a Olot (Catalunya, Espanya). | 2.1. Característiques generals
A. Colors terrosos i grisos

En destaquem els colors terra, blanc i marrons que contrasten amb els punts de llum. Destaquen les tonalitats ocres de l’esplanada i els tons grisosos de la massa de gent, on de tant en tant hi ha tocs blancs o clars que fan sobresortir algun personatge. Al fons el cel es presenta en tonalitats blaves i rosades.
B. Llum natural

La imatge està vista a contrallum sota un cel rosaci amb tonalitats blaves i difuminat pels núvols i el fum de les fàbriques. La llum és natural i homogènia, sembla ser cap a la tarda quan no hi destaquen les ombres.
1.2. Autor:

Ramon Casas (1866-1932)

Va iniciar la seva formació a l'Escola de la Llotja. Posteriorment, els seus viatges i estades a París el van apropar a les innovacions impressionistes i postimpressionistes. De retorn a Catalunya, Casas va centrar el seu interès en el retrat social de denúncia que s'han convertit en cròniques del seu temps. Va fundar una tertúlia a la cerveseria Quatre Gats (1897) i la revista Pèl&Ploma (1899). També va destacar en la realització de cartells i retrats al carbonet.

Altres obres:

- Plein air (1891)
- Garrote vil (1894)
C. Composició asimètrica

Casas fa servir una composició característica de moltes de les seves obres: un gran espai buit al centre del quadre (en aquest cas motivat per l'espantada de la multitud) que desplaça l'atenció de l'espectador cap a un dels cantons del quadre on té lloc l'acció principal (el racó dret on es situa l'obrer als peus del cavall del guàrdia). En l'ampli quadrilàter que s'obre davant de l'espectador destaquen les figures del vaguista al terra i del guàrdia civil a cavall.

Es tracta d’una composició oberta amb línies verticals (el guàrdia a cavall, la torre de l'església) i horitzontals (la massa de gent, la línia dels edificis del fons) que queda equilibrada per l'aplicació de la secció àuria .
1.3. Context històric:

De la mà d'Antonio Cánovas de Castillo, Espanya va retornar en 1875 a la monarquia i a la dinastia borbònica amb la figura d'Alfons XII.
La Constitució conservadora de juny de 1876, el bipartidisme entre conservadors i liberals, el caciquisme. Esdeveniments com la Setmana Tràgica posa de manifest les tensions socials. L'any 1898 i la pèrdua de Cuba, Puerto Rico i Filipines va sumir al poble espanyol en una profunda crisi. L'impacte d'aquesta liquidació colonial en la societat espanyola va suscitar una profunda autocrítica. La pujada al tron d'Alfons XIII el 1902 va donar començament a un regnat on els problemes socials i la crisi política s'agreugen.
D. Espai urbà

L’escena està ambientada en un espai urbà. La sensació de profunditat es crea per:

- La distribució dels elements en diversos plans (la fàbrica i l'església al fons, la massa d'obrers i guàrdies, i el guàrdia a cavall i el manifestant a terra)
- Les figures del primer pla estan tractades en escorç i diagonalment.

Gairebé dos terços de la tela són buits , com si, a causa de l'empenta de la policia muntada, la multitud, reculant, acabés d'abandonar l'espai del centre del quadre.
E. Forta sensació de moviment

Casas reflecteix el moment en què és a punt de produir-se l'agressió, per la qual cosa el quadre transmet una forta sensació de moviment. L'espectador no forma part de l'escena sinó que hi és al bell mig, envoltat perla massa de gent que fuig. El quadre denota un gran dinamisme provocat per la relació entre els guàrdies a cavall i la massa d’obrers que fuig en massa, i pel guàrdia a cavall que ve cap al davant.
2.2. Característiques que l'acosten a l'Impressionisme
A. Pinzellada solta

La pinzellada és solta i esvaïda, d'una factura esbossada pròxima a la dels impressionistes.
B. Dibuix

Hi ha un contrast en el tractament de les figures: en les figures del primer pla hi predomina un dibuix acurat, però en la massa d’obrers hi predomina la taca.

3. INTERPRETACIÓ.
3.1. Contingut i significació

El tema que tracta és de caire social. Mostra l'enfrontament de l'autoritat del govern, representada pel guàrdia muntat a cavall, i els treballadors. Malgrat el títol, la pintura no es basa en cap fet històric concret: ni la Barcelona que pretén mostrar correspon a la veritable ciutat (tot i que alguns han identificat l’escenari del fons com Santa Maria del Mar), ni l'escena de la vaga barcelonina de 1902 es va esdevenir de debò (el quadre es va pintar el 1899), ni la data que figura al peu és la data en què va ser pintat, ni el manifestant és un ferit real.

Malgrat tot el quadre és una denúncia social de la brutalitat de la guàrdia civil a l’hora de reprimir els ciutadans. L’home caigut i indefens, a punt de ser envestit pel cavall pot simbolitzar la impotència del poble davant el poder repressor. Tot plegat pot relacionar-se amb el context històric d’una Catalunya, i sobretot Barcelona, completament mobilitzada socialment, amb uns obrers majoritàriament anarquistes, organitzats en sindicats i reivindicant els seus drets constantment. Barcelona fou la “ciutat de les bombes” a finals del XIX i principis del XX, ja que els atemptats se succeïen i eren contestats amb una duríssima repressió per part del govern. Casas va ser observador d’una societat en constant transformació, reflectint la realitat sense jutjar-la.

Pel que fa al significat, continua la tradició de les obres heroiques monumentals, més endavant completades pel Guernica de Picasso.

El nombre d'obres de Casas que transmeten un missatge social evident i poderós és reduït [1], però juntament amb alguns dibuixos –d'anarquistes, per exemple– representen una fase de l'obra d'aquest pintor que és difícil d'explicar en el context de les seves pintures parisenques [1] [2] i dels retrats de la societat benestant [1], llevat de si les considerem pintures de la vida moderna. Siguin quines siguin les intencions o el grau de compromís polític, és evident que aquestes obres ens comuniquen una gran força i són un document d'història viva.
3.2. Funció

La funció d’aquesta pintura es l’exposició i la posterior venda al públic. Casas pinta l’obra per enviar-la a l’Exposició Universal de Paris de 1900, però degut a problemes amb el jurat espanyol que va avançar la convocatòria no va poder-la presentar. En 1903 la presenta en el “ Salon de Beaux-Arts” de Paris amb el nom Barcelona 1902 referint-se a la vaga de febrer de 1902.

Casas fou un gran observador de la seva època. Alguns dels seus quadres transmeten un fort contingut social però també retrata els seus amics de la burgesia catalana [1] [2] [3] .
4. VALORACIÓ
L'aportació de Ramon Casas a la pintura catalana va ser molt important, no només perquè va ser un dels introductors de les noves tendències franceses a Espanya, sinó que, a més, amb obres con La càrrega, el pintor català va ser considerat un dels artistes més importants del Modernisme.

HISTÒRIA DE L'ART – Maria Jesús Monter Domec