Title: PREPARA'T: Normes d'acotament
Course: Tecnologies - 1r d'ESO

El professorat explica breument o prepara un document perquè l'alumnat apliqui correctament l'acotament dels elements representats en la maqueta.

INSTRUCCIONS PER REALITZAR UNA BONA ACOTACIÓ :

1. GENERALITATS, ELEMENTS I CLASSIFICACIÓ DE LES COTES

L'acotament és el procés d'anotar, mitjançant línies, xifres, signes i símbols, les intervingudes d'un objecte, sobre un dibuix previ del mateix, seguint una sèrie de regles i convencionalismes, establerts mitjançant normes. L'acotament és el treball més complex del dibuix tècnic, ja que per a un correcte acotament d'un dibuix, és necessari conèixer, no solament les normes d'acotament, sinó també, el procés de fabricació de la peça, el que implica un coneixement de les màquines-eines a utilitzar per a la seva mecanitzat. Per a un correcte acotament, també és necessari conèixer la funció adjudicada a cada dibuix, és a dir si servirà per a fabricar la peça, per a verificar les dimensions de la mateixa una vegada fabricada, etc.. Per tot això, aquí donarem una sèrie de normes i regles, però serà la pràctica i l'experiència la qual ens condueixi a l'exercici d'un correcte acotament.

2. PRINCIPIS GENERALS D´ACOTACIÓ

Amb caràcter general es pot considerar que el dibuix d'una peça o mecanisme, està correctament fitat, quan les indicacions de cotes utilitzades siguin les mínimes, suficients i adequades, per a permetre la fabricació de la mateixa. Això es traduïx en els principis generals següents:
1. Una cota solament s'indicarà una sola vegada en un dibuix, tret que sigui indispensable repetir-la.
2. No ha d'ometre's cap cota.
3. Les cotes es col·locaran sobre les vistes que representin més clarament els elements corresponents.
4. Totes les cotes d'un dibuix s'expressaran en les mateixes unitats, en cas d'utilitzar altra unitat, s'expressarà clarament, a continuació de la cota.
5. No es fixaran les dimensions d'aquelles formes, que resultin del procés de fabricació.
6. Les cotes se situaran per l'exterior de la peça. S'admetrà el situar-les en l'interior, sempre que no es perdi claredat en el dibuix.
7. No es fixaran sobre arestes ocultes, tret que amb això s'evitin vistes addicionals, o s'aclareixi sensiblement el dibuix. Això sempre pot evitar-se utilitzant seccions.
8. Les cotes es distribuiran, tenint en compte criteris d'ordre, claredat i estètica.
9. Les cotes relacionades. com el diàmetre i profunditat d'un forat, s'indicaran sobre la mateixa vista.
10. Ha d'evitar-se, la necessitat d'obtenir cotes per suma o diferència d'unes altres, ja que pot implicar errors en la fabricació.

3. ELEMENTS QUE INTERVENEN EN L´ACOTACIÓ

En el procés d'acotament d'un dibuix, a més de la xifra de cota, intervenen línies i símbols, que variaran segons les característiques de la peça i element a mesurar. Totes les línies que intervenen en l'acotament, es realitzaran amb l'espessor més fi de la sèrie utilitzada. Els elements bàsics que intervenen en l'acotament són: Línies de cota: Són línies paral·leles a la superfície de la peça objecte de mesurament. Xifres de cota: És un nombre que indica la magnitud. Se situa centrada en la línia de cota. Podrà situar-se enmig de la línia de cota, interrompent aquesta, o sobre la mateixa, però en un mateix dibuix se seguirà un sol criteri. Símbol de final de cota: Les línies de cota seran acabades en els seus extrems per un símbol, que podrà ser una punta de fletxa, un petit traç oblic a 45º o un petit cercle.

Línies auxiliars de cota: Són línies que parteixen del dibuix de forma perpendicular a la superfície a fitar, i limiten la longitud de les línies de cota. Han de sobresortir lleugerament de les línies de cota, aproximadament en 2 mm. Excepcionalment, com veurem posteriorment, poden dibuixar-se a 60º respecte a les línies de cota.

EXEMPLE

Línies de referència de cota: Serveixen per indicar un valor dimensional , o una nota explicativa en els dibuixos, mitjançant una línia que uneix el text a la peça. Les línies de referència, acabaran:

En fletxa, les quals acabin en un contorn de la peça.
En un punt, les quals acabin en l'interior de la peça.
Sense fletxa ni punt, quan acabin en altra línia.

La part de la línia de referència d'on es retola el text, es dibuixarà paral·lela a l'element a mesurar, si aquest no quedés bé definit, es dibuixarà horitzontal, o sense línia de suport per al text.

EXEMPLE

Símbols: En ocasions, a la xifra de cota l'acompanya un símbol indicatiu de característiques formals de la peça, que simplifiquen el seu acotament, i en ocasions permeten reduir el nombre de vistes necessàries, per definir la peça. Els símbols més usuals són:

EXEMPLE

4. CLASSIFICACIÓ DE LES COTES

Existeixen diferents criteris per a classificar les cotes d'un dibuix, aquí veurem dues classificacions que considerem bàsiques, i idònies per a qui s'inicia en el dibuix tècnic.

En funció de la seva importància, les cotes es poden classificar en:

Cotes funcionals (F): Són aquelles cotes essencials, perquè la peça pugui complir la seva funció.
Cotes no funcionals (NF): Són aquelles que serveixen per a la total definició de la peça, però no són essencials perquè la peça compleixi la seva funció.
Cotes auxiliars (AUX): També se'ls sol cridar "de forma". Són les cotes que donen les mesures totals, exteriors i interiors, d'una peça. S'indiquen entre parèntesi. Aquestes cotes no són necessàries per a la fabricació o verificació de les peces, i poden deduir-se d'altres cotes.

EXEMPLE :

En funció de la seva comesa en el plànol, les cotes es poden classificar en:

Cotes de dimensió (d): Són les que indiquen la grandària dels elements del dibuix (diàmetres de forats, ample de la peça, etc.).
Cotes de situació (s): Són les que concreten la posició dels elements de la peça.

EXEMPLE

Si vols tenir uns resum, clica aquí - FEM-HO BÉ: Presentació electrònica NORMES BÀSIQUES D'ACOTACIÓ