Title: ACTIVITAT: economia i societat (Corona d'Aragó, XIII-XV)
Course: Ciències Socials: Història (2 ESO)

Les activitats econòmiques i la societat

(1) Textos extrets del llibre de text Polis 2ESO, editorial Vicens Vives
(2) Textos extrets del llibre de text Traça, Eumo Editorial

població1

LA POBLACIÓ DE LA CORONA D'ARAGÓ (1) | Al llarg dels segles XII i XIII la població de la Corona d'Aragó havia augmentat considerablement com a resultat de la prosperitat econòmica. En conjunt entre el segles XI i XIII, la població va duplicar-se. Podem calcular que a mitjan del segle XIV (1350) la població total arribava al milió de persones.
La major part de la població vivia al camp, però el desenvolupament comercial i artesà havia atret molta gent cap a les ciutats, que van experimentar un creixement notable. Es calcula que un 23% de la població catalana vivia en nuclis de més de 2000 habitants. Els nuclis de poblament més importants eren: Barcelona (35.000 habitants), Perpinyà (13.000 hab.), Lleida (11.000 hab.), Girona (8.000 hab.), Tarragona (7.000 hab.) i Cervera (5.500 hab.). |
Com va evolucionar la població de la Corona d'Aragó entre els segles XI i XIII? Tria la millor resposta

- La població s'havia duplicat
- La població de la Corona d'Aragó havia augmentat
- La població havia disminuït
- El nombre d'habitants estava estancat

economia1

LES ACTIVITATS ECONÒMIQUES (1)

L'agricultura va fer una expansió important a partir del segle XIII gràcies a l'ampliació de la superfície conreada amb la rompuda de noves terres i amb a introducció de millores tècniques i de noves plantes de conreu, com el safrà, dedicat a l'exportació. De tota manera, Catalunya era deficitària de blat, i n'havia d'importar d'Aragó, de la Provença i de Sicília.
 | A les ciutats l'activitat artesana era important, i els diversos oficis estaven agrupats en gremis. Hi havia una sèrie d'oficis destinats a cobrir les necessitats de la vida diària de la població (fusters, sabaters, ferrers, saboners, ...). Però també hi havia un sector dedicat a productes de luxe per a l'exportació (argenters) i una manufactura de draps important, que es destinava principalment a l'exportació.
El comerç era l'activitat més important i la base de la prosperitat econòmica catalana. L'etapa més pròspera d'aquest comerç es va desenvolupar entre el 1250 i el 1350, en què Catalunya era un centre important d'exportació de productes cap a la Mediterrània oriental. |

- A partir de quin segle es va produir una expansió agrícola a Catalunya?
Feedback: A partir del segle XIII
- Quins elements van fer millorar l'agricultura?
Feedback: L'ampliació de les terres de conreu, les millores tècniques i els nous conreus
- Quin nou conreu es dedicava a l'exportació?
Feedback: El safrà
- Quin nom es donava a una associació d'artesans d'un mateix ofici
Feedback: Gremi
- Hi havia productes manufacturats dedicats a l'exportació?
Feedback: Sí, per exemple l'argent i els draps
- Va ser important l'activitat comercial a Catalunya?
Feedback: Sí, sobretot entre el 1250 i el 1350

economia2 comerç

LES CIUTATS: CENTRES COMERCIALS (2)

A causa de la influència del comerç, les antigues ciutats romanes es revitalitzen i es repoblen, gran quantitat de mercaders s'agrupen entorn dels burgs i s'estableixen al llarg de les costes marítimes, a la vora dels rius, a les zones de la seva confluència i en els encreuaments de les vies naturals de comunicació. Cada una de les ciutats esdevé un mercat amb influència en tot el seu entorn. Grans o petites, es poden trobar per tot arreu. I és que han esdevingut indispensables per a la societat, pel fet d'haver introduït en la seva organització una divisió del treball de la qual ja no es prodrà prescindir. Entre elles i el camp s'estableix un intercanvi recíproc de serveis: el camp proveeix les ciutats i les ciutats els proporcionen productes comercials i objectes manufacturats al camp.
"Amb el desenvolupament comercial i urbà s'estableix una gran competència entre el camp i les ciutats al voltant de la producció de manufactures"

- VERITAT
Feedback: Torna a llegir el text
- MENTIDA

economia3 comerç

DOCUMENTS COMERCIALS (2)

Vic, 30 de maig de 1231
Jo, Pere de Granera, rebo en comanda de tu Bernat de Lió 250 sous de doblenc (www). He de transportar aquesta quantitat a Mallorca i allí invertiré els diners en [la compra de] sarraïns (www), els millors que pugui per al teu benefici, i els transportaré a Ceuta. Allí els vendré, i invertiré el preu que en tregui en mercaderies, les que et semblin millor. I de tot el benefici que Déu em doni amb la venda d'aquests sarraïns, exclòs el teu capital inicial, tindràs tres parts del benefici i fortuna. També rebo de tu 5 teles, que transportaré a Ceuta i procuraré vendre-les i invertir els diners en mercaderies, amb les quals pugui obtenir un benefici. Jo acordo amb tu invertir-ho tot en mercaderies, les millors que pugui, pel teu profit i el meu, d'una manera legal.
Llegeix i el text i marca les 4 frases correctes: |

- Pere de Granera i Bernat de Lió són socis en un negoci comercial
- Bernat de Lió és el soci capitalista, qui posa els diners
- El negoci que acorden és la compravenda d'esclaus musulmans
- Pere de Granera obté benefici per la seva feina i Bernat de Lió, per la seva inversió
- El negoci entre els dos personatges consisteix a vendre teixits i armes
- El soci capitalista (inverteix) diners és en Pere de Granera
- El text ens parla d'un intercanvi en una fira

economia4 gremis

ELS GREMIS (2)

Tots els artesans d'una ciutat que feien el mateix ofici s'agrupaven en un gremi. Cap artesà no podia treballar en la seva feina si no s'inscrivia en el gremi que li pertocava. El gremi erea una associació que controlava els artesans (la producció, els horaris de treball, els salaris, els preus de venda, etc.) i alhora protegia els consumidors contra la mala qualitat dels productes.
Els artesans s'agrupaven en carrers segons l'ofici. Normalment, la part superior de la casa feia de vivenda i la planta baixa era alhora el taller i la botiga. Dins els tallers, hi treballaven:
- el mestre, que era l'amo de les eines, del local i qui estava inscrit en el gremi;
- els oficials, que podien aconseguir el títol de mestre després de fer una obra ben feta (una obra mestra), encara que normalment aconseguir aquest títol era molt difícil, ja que els mestres del gremi no volien competència i no solien promocionar-los;
- i els aprenents, que vivien a casa del mestre, aprenien l'ofici i no cobraven cap sou.
Llegeix el text i relaciona |

- Les associacions d'artesans d'un mateix ofici s'anomenaven...
Feedback: gremis.
- Un artesà no podia treballar si no...
Feedback: estava inscrit en el gremi.
- El gremi controlava...
Feedback: els artesans.
- Els gremis protegien...
Feedback: els consumidors.
- L'amo del taller era...
Feedback: el mestre.
- Els treballadors que coneixien l'ofici i cobraven un sou eren...
Feedback: els oficials.
- Els joves que aprenien un ofici a casa d'un mestre i no cobraven eren ...
Feedback: els aprenents.
- Els artesans d'un mateix ofici solien viure en...
Feedback: el mateix carrer.

societat1

ELS GRUPS SOCIALS
(1)
La societat catalana era una societat feudal. Això vol dir que la formaven els privilegiats (la noblesa i el clergat) i els no privilegiats (els pagesos i la burgesia).
a) ELS PRIVILEGIATS

La noblesa i el clergat eren grans propietaris de terres i els estaments privilegiats, tot i que amb prou feines representaven l'1,5% de la població.
Dins de la noblesa es distingien, segons la riquesa:
- els barons i els rics homes, que eren els grans terratinents,
- i els cavallers, que vivien en castells petits o en cases fortificades i que es mantenien amb les rendes que rebien dels seus pagesos.
Marca les frases certes:

- La societat catalana es dividia en privilegiats i no privilegiats
- Els estaments privilegiats eren la noblesa i el clegat
- El privilegiats representaven aproximadament un 1,5% de la població
- La noblesa es classificava segons la riquesa
- La societat catalana no era una societat feudal
- La noblesa, la burgesia i el clergat eren estaments privilegiats
- Dins de la noblesa es distingien barons, rics burgesos i petits burgesos
- Els cavallers eren els nobles més rics i poderosos

societat2

b) ELS NO PRIVILEGIATS (1)

Els pagesos constituïen el 90% de la població. Hi havia pocs pagesos lliures, i la majoria estaven vinculats a la terra, és a dir, no la podien deixar si no era pagant una quantitat estipulada (remença). Per això se'ls anomenava pagesos de remença.
Els habitants de les ciutats formaven un grup heterogeni que es distingia per la riquesa:
- L'anomenada mà major la formaven els burgesos més rics, que es dedicaven preferentment a la banca i al comerç d'ultramar (ciutadans honrats).
- La mà mitjana comprenia els mercaders (comerciants, armadors o patrons de nau), els artistes (notaris, metges, orfebres) i els artesans d'un cert prestigi.
- La mà menor o poble menut incloïa la majoria dels artesans (menestrals), els obrers i els pobres.
També hi havia grups socials que no gaudien dels mateixos drets:
- els esclaus (uns 12000 al segle XIV), que treballaven com a criats a les cases, al camp i als tallers artesananls;
- els mudèjars, ocupats majoritàriament en les feines del camp, eren nombrosos a Tortosa i a Lleida;
- i els jueus.
Relaciona:

- Qui era el 90% de la població?
Feedback: Els pagesos
- Com s'anomenaven els pagesos que estaven lligats a la terra?
Feedback: Pagesos de remença
- Com es classificava la població urbana?
Feedback: En mà major, mitjana i menor
- Qui formava part de la mà major?
Feedback: Els burgesos més rics (banquers, grans comerciants, etc.)
- Qui formava la mà menor?
Feedback: La major part dels artesans, els obrers i els pobres.

remença text

EL PAGÈS DE REMENÇA (1)

Perquè en alguna part de Catalunya que té com a nom Catalunya Vella (www), així com a tot el bisbat de Girona i a gairebé la meitat del bisbat de Barcelona [...] homes de senyor que no són cavallers estan tan lligats als seus senyors, que els seus fills són homes dels seus senyors i no poden casar-se ni anar-se'n dels masos; i, si ho fan, s'han de redimir; i, si es casen, els senyors dels pagesos tenen, gairebé per tot, lluïsme de l'esponsalici*.

Commemoracions de Pere Albert (www), segle XIII

*Lluïsme de l'esponsalici: part de la dot d'una dona que el marit havia de pagar al senyor feudal a canvi que aquest senyor autoritzés les noces.
Després de llegir el text, marca les 4 afirmacions correctes:

- Al territoris de Catalunya Vella hi havia pagesos de remença
- Els pagesos de remença no podien abandonar la terra sinò era pagant una quantitat fixada
- Els senyors havien d'autoritzar les noces dels remences
- Pere Albert va ser un jurista català del segle XIII
- Els remences eren lliures d'abandonar els masos
- La vida dels remences era millor que la de la majoria dels catalans
- Les terres de Catalunya Vella s'estenien al sud del riu Llobregat

societat3

LA VIDA QUOTIDIANA A LA CIUTAT (2)

Entre totes els curiositat orades d'aquest temps sí són estades les següents, ço és, trobar vestits que cobreixen la cara i les mans i descobreixen les anques i les parts vergonyoses, i fan veure les cuixes i les bragues a tothom, així que si us serveixen quan menjareu, per força, us han de fer cimbell de llurs vergonyes que segons bona raó us deurien provocar vòmit (...).
Les donzelles són molt dissolutes (...) mai no van a missa i, per passar el temps i fer-se veure, es posen a les finestres ben pintades i oferint-se a tothom. I parlen i riuen i salten i van gestos de vils fembres i muden llurs vestits i lligams, cintes i calces durant el dia.
Francesc Eiximenis (714): Terç del Crestià
Quina opinió té Francesc Eiximenis de les modes i costums de la ciutat?

- Eiximenis diu que els vestits i costums són força immorals.
- Pensa que la gent vesteix amb bon gust i elegància.
Feedback: Torna a llegir amb atenció
- Expressa la seva alegria perquè les noies es canvien sovint de roba.
Feedback: Torna a llegir amb atenció
- Eiximenis ens diu que la gent es comporta i vesteix d'acord amb la moral cristiana.
Feedback: Torna a llegir amb atenció

societat4

POBLACIÓ MARGINADA DE LA CIUTAT DE GIRONA (2)

Els pobres constituïren un grup força nombrós, com ho prova la quantitat d'institucions de caritat que, a partir del segle XIII, sorgiren a l'ombra de l'església. Aquestes institucions, a part de complir una finalitat religiosa, exercien una funció social per calmar les tensions en les èpoques de calamitats.
A la Girona dels segles XIV i XV trobem esclaus tàtars, sarraïns, russos, xarquesos, etc. Sembla que hi havia més esclaves que esclaus. El seu valor depenia de l'estat i de la utilitat per al treball. Exercien de criats, d'objectes de producció i de plaer, i en posseïen totes les classes socials, fins i tot els clergues. Podien esdevenir lliures per concessió de l'amo o per redempció a través del treball.
Les dones públiques residien al bordell. En temps del rei Pere el Cerimoniós, el bordell estava situat a la pujada de Santa Eulàlia, cosa que provocava conflictes amb els monjos de Sant Pere de Galligants. Al segle XV el bordell era localitzat al carrer de Vilanova i l'explotava un hosteler. |
 | Els jueus formaven un grup marginat obligat a viure al Call (www) i a diferenciar-se en el vestit. En unes ordinacions municipals hom els equiparava a les dones públiques i se'ls prohibia que toquessin els productes alimentaris de les botigues si no els havien comprat. La majoria dels jueus es dedicaven al préstec usurari, amb interessos molt elevats, i tractaven tot sovint amb clients dels pobles veïns.
Una altra minoria present a Girona, poc significativa i de la qual no sabem gaire res, era la dels mudèjars (www). | Tria les 5 frases correctes sobre la població marginada de la Girona medieval

- Els jueus vivien separats dels cristians en el seu barri o call.
- A l'Edat Mitjana a Girona hi havia un bordell.
- A la Girona medieval no hi vivien musulmans.
- El valor dels esclaus depenia del seu estat físic i de la feina que podien fer.
- Hi havia institucions de caritat que s'ocupaven dels pobres.
- Els esclaus medievals procedien de terres llunyanes.
- Només els nobles podien tenir esclaus i esclaves.
- A la Girona medieval no existia la prostitució.

Final de la ramificació

Final de la ramificació