Title: Categoria per defecte en litcat1batA
Course: Literatura catalana assignatura comuna 1r de Batxillerat

La categoria per defecte per a preguntes compartides en el context 'litcat1batA'

Q: [Image]

[Image]

Durant molts segles, només els eclesiàstics van disposar de la [...] necessària per cultivar la literatura. Benet de Núrsia es va convertir el 529 en salvador de la [...] llatina, recomanant als [...] (els benedictins), juntament amb els treballs físics, la dedicació a la cultura antiga i la [...] d'obres literàries.
A: formació; cultura; monjos; còpia

Q: [Image]

 Durant tot el segle XII s'observa l'atracció dels clergues a les cases nobiliàries, que fins i tot experimenten transformacions [...] per allotjar els [...] d'escriptura, fins llavors privilegi dels monestirs.
A: arquitectòniques; materials

Q: [Image]

La feudalització es dóna a començaments del segle XI. Els funcionaris comtals que al segle X eren funcionaris [...] i s'anomenaven [...], s'autotitularen senyors privats a mitjan segle XI i convertiren els antics districtes, els [...], en senyorius privats. En aquestes condicions, molts [...] caigueren sota la seva [...].
A: públics; vicaris; castells; pagesos; opressió

Q: [Image]

[Image]

Entre cases comtals i [...], al segle XI no hi havia a Catalunya més de quinze o setze [...], així que cap a aquesta època (1060) el gruix de l'[...] noblesa era format pels seus vassalls, descendents de la noblesa [...] del segle [...], que constituïen un [...] de famílies. La seva riquesa es basava en la possessió de [...], entre 2 i 15, i gaudia d'un nivell de vida molt elevat, gairebé [...].
A: vescomtals; llinatges; alta; vicarial; X; centenar; castells; luxós

Q: [Image]

També a mitjan segle XI, per la necessitat de mà d'obra guerrera [...], la noblesa s'amplià amb dues capes més, castlans i guerrers que constituïen la petita o [...] noblesa, encarregada d'exercir el poder jurisdiccional sobre la [...] en el marc dels [...]. Els castlans manaven la guarnició d'un [...] i eren triats entre els guerrers professionals que en nombre d'entre 5 i 10 constituïen aquesta guarnició. Aquests guerrers tenien una fortuna modesta d'entre 2 i 15 [...], a més de l'equipatge militar: espases, [...] de muntar, [...], etc.
A: especialitzada; baixa; pagesia; castells; castell; masos; selles; cavalls

Q: [Image]

Unes dues mil cinc-centes poesies escrites entre els segles XII i XIII constitueixen el conjunt de la lírica trobadoresca que al llarg de territoris com el sud de França, Catalunya i el nord d'[...] tenen en comú una varietat particular de la llengua occitana, el concepte de l'amor cortès com un dels temes principals i una forma de versificar amb recompte sil·làbic i rima consonant.
A: Itàlia

Q: [Image]

[Image]

La procedència social dels [...] és diversa, des de grans [...] fins a trobadors d'origen [...] passant per eclesiàstics i burgesos. En general els [...] tenien una preparació millor que els nobles i els [...] millor que els plebeus.
A: trobadors; senyors; humil; clergues-trobadors; nobles

Q: [Image]

De tota manera, hi ha normalment una diferència d'[...] social entre els trobadors que componien les obres i els [...] que les interpretaven.
A: estament; joglars

Q: [Image]

[Image]

Hi havia joglars que eren prestidigitadors, que ensinistraven o imitaven animals o que tocaven [...] com tambors, arpes, gaites o cascavells. Hi havia un altre tipus de joglar més [...]que es dedicava a tocar instruments com llaüts o lires i cantaven vides de sants o pemes [...] per les places i carrers. Els trobadors buscaven els millors entre aquest darrer grup i els ensenyaven les seves composicions durant l'hivern perquè durant l'estiu i la primavera els seus joblars viatgessin de cort en cort buscant la generositat dels [...] a canvi del seu art.
A: instruments; respectat; èpics; nobles

Q: [Image]

[Image]

Des del 1100 al 1200 aproximadament tindrem els trobadors occitans més representatius, a partir d'aquest moment entra en decadència en el seu territori d'origen i pren importància en terres [...] i al nord d'[...] mentre que es difon per la península ibèrica la lírica [...] que n'és una derivació.
A: catalanes; Itàlia; galaico-portuguesa

Q: [Image]

Naix a mitjan segle [...] a les terres del nord de França.a causa de la necessitat de produir obres escrites en la llengua habitual dels [...] (roman vol dir obra escrita en romanç). Molts dels qui sabien escriure abandonaren els [...] per integrar-se a la vida cortesana..
A: XII; laics; monestirs

Q: [Image]

El roman [...] a l'ombra de la genealogia dels llinatges dominants va evolucionar adoptant la [...]. La preponderància de l'element amorós sobre el guerrer pot ser deguda a la [...] del públic femení i al protagonisme que la temàtica de l'amor cortès li donava.
A: nascut; ficció; influència

Q: [Image]

El món artúric prové d'un falsejament d'un monjo [...] que va [...] en un relat històric cap al 1130 la llegenda d'un rei [...] que el segle [...] hauria defensat el [...] contra els saxons [...].
A: britànic; intercalar; celta; VI; cristianisme; infidels

Q: [Image]

Uns vint anys més tard un altre [...] francès va traduir aquest relat a la seva llengua remuntant l'origen d'[...] a l'època [...] com a [...] del seu sobirà.
A: clergue; Artús; romana; propaganda

[Image]

[Image]

[Image]

Anota aquí si vols alguna observació.

Q: Velas y vientos cumplan mi deseo:
harán caminos por la mar dudosos,
contra el maestre y el poniente veo
levante y el jaloque muy furiosos,
con griego y tramontana, que bien creo
le ayudarán con ruegos amorosos;
porque estos cinco soplen de manera
que vuelva yo do siempre estar quisiera.

El mar hirviendo como el agua al fuego,
y su color veréis andar mudando;
traerá cualquiera cosa sin sosiego,
que sobre sí hallare estando airado;
los peces todos juntos irán luego
lugar buscando oculto y encerrado;
huyendo al mar que los crió y sustenta,
en tierra saltarán sin otra cuenta.

La muerte temo por no verme ausente,
porque el amor por ella es acabado,
y no se partirá ni se consiente
que partir pueda de este amor sobrado;
mas vuestro poco amor me mata, y siente
el mío que en morir seré olvidado;
sólo este pensamiento me cautiva,
mas no creo que será si vos sois viva.

Yo soy el amador más extremado,
después de los que ya no tienen vida;
por verme vivo y veros no he quejado,
¿cómo haré cuando el vivir me impida?
A bien o mal estoy aparejado,
mas no cabe en mi hado haber guarida;
que yo con humildad lo estó esperando,
la puerta le abro y allí estoy velando.
Veles e vents han mos desigs complir
faent camins [...] per la mar:
mestre i [...] contra d’ells veig armar;
[...], llevant, los deuen subvenir,
ab llurs amics lo grec e lo migjorn,
fent humils precs al vent tremuntanal
que en son bufar los sia parcial
e que tots cinc complesquen mon retorn.

Bullirà el mar com la cassola en forn,
mudant [...] e l’estat natural,
e mostrarà voler tota res mal
que sobre si atur un punt al jorn.
Grans e pocs peixs a recors correran
e cercaran amagatalls secrets:
[...] al mar, on són nudrits e fets,
per gran remei en [...] eixiran.

Jo tem la mort per no ser-vos [...],
perquè amor per mort és anul·lats,
mas jo no creu que mon voler [...]
pusca esser per tal departiment.
Jo só gelós de vostre escàs voler
que, jo morint, no meta mi en oblit.
Sol est [...] me tol del món delit,
car, nós vivint, no creu se pusca fer:

Jo son aquell pus [...] amador
aprés d’aquell a qui Déu vida tol:
puix jo son viu, mon cor no mostra dol
tant com la mort, per sa extrema dolor.
A bé o mal d’amor jo só dispost,
mas per mon fat fortuna cas no em porta:
tot esvetlat, ab desbarrada [...]
me trobarà, faent humil respost.
A: dubtosos; ponent; xaloc; color; fugint; </span>terra; absent; sobrats; pensar; extrem; porta

Explica si el trobador Guillem de Berguedà pertanyia a l'alta o la baixa noblesa i si la seva fortuna era l'habitual del seu estament.

Q: [Image: h]

Les llengües romàniques, parlades des de molts segles abans, no van desenvolupar l'ús escrit fins al segle XII, moment d'inici de les literatures escrites europees. Alguns dels primers textos van ser textos llatins traduïts a les llengües [...] i devien estar destinats a la [...]. Cal tenir en compte que durant aquesta època la lectura era un acte públic i els textos es transmetien a través de la veu. Per tant, en la literatura d'aquesta època és important la relació entre oralitat i escriptura, amb gèneres com l'èpica, la poesia trobadoresca i el roman cortès
A: romàniques; lectura

[Image]

[Image]

[Image]

Explica quina era l'objectiu del Roman de Brut i de les altres narracions tractades aquí.

[Image]

[Image]

Aquesta pregunta no està disponible

Q: Il avint, pres a de .vi. ans,
Que je, seus conme païsans,
Aloie querant aventures,
Armés de toutes armeüres
Si con chevaliers devoit estre;

62c.178
Et trouvai un chemin a destre,
Parmi une forest espesse.
Mout y ot voie felenesse,
De ronses et d'espines plaine.
A quel ahan et a quel paine
Tout* chele voie et chel sentier!
A bien pres tout le jour entier
M'en alai chevauchant ainsi
Tant que de la forest issi,
Et che fu en Brocheliande.
De la forest en une lande
Entrai et vi une breteche
A demie lieue galesche;
Tant i ot bien, plus n'i ot pas.
...*
Et vi le barre et le fossé
Tout environ parfont et lé,
Et seur le pont em piés estoit
...*,
Sor son poing .i. ostoir mué.
Ne l'oi mie bien salué
Quant il me vint a l'estrier prendre,
Si me conmanda a descendre.
Je descendi; il n'i ot el,
Que mestier avoie d'ostel;
Et il me dist tout maintenant,
Plus de .vii. fois en un tenant,
Que benoite fust la voie
Par ou laiens venus estoie.
Atant en la court en entrasmes,
Le pont et le porte passames.
Enmi le court d'un vavassour,
Qui Dix doigne joie et honor

62d.211
Tant conme il fist moi chele nuit,
Pendoit une table, je cuit,
Ou il n'avoit ne fer ne fust
Ne riens qui de coivre ne fust.
Seur chele table d'un martel
Em va succeir fa més de set anys,

quan, tot sol com un camperol,

anava a la recerca d'aventures ,

armat amb totes les [...]

com ha d'anar tot cavaller

Avançava per un camí

que travessava un atapeït bosc.

Hi havia nombroses sendes traïdores

d'esbarzers i de punxes [...]

quin afany i quines penes

quin camí i quin sender

em va costar el dia [...]

Hi vaig estar cavalcant així

fins que, del bosc, vaig [...]

I va ser a Broceliande.

del bosc cap a una [...].

em vaig endinsar i vaig veure un casalot

a una mitja llegua gal·lesa,

Vaig observar la muralla i el fossat

tot al voltant profund i [...].

Sobre el pont de peu hi havia

el senyor d'aquell lloc,

ala mà un falcó perdiguer.

Encara ni l'havia saludat

quan ell ja m'estava l'esperósubjectant.

Com em manava de descavalcar

Vaig descavalcar sens dubte

perquè necessitava un allotjament.

Més de set vegades seguides

quebeneït fos el camí

per on havia vingut.

al pati, passàrem

el pont i la porta [...]

enmig del pati d'un varvassor

a qui Déu concedesca glòria i [...]

per l'hospitalitat que em va oferir aquella nit, hi havia un gran disc decoure,

Llavors aquell donà trescolps al disc amb un martell,que penjava d'un pal.
A: armadures; </span><span style="font-size:10.5pt;color:; sencer</span><span style="font-size:10.5pt;color:; ei</span><span style="font-size:10.5pt;color:; landa; llarg; travessàrem; honors

Q: Il avint, pres a de .vi. ans,
Que je, seus conme païsans,
Aloie querant aventures,
Armés de toutes armeüres
Si con chevaliers devoit estre;

62c.178
Et trouvai un chemin a destre,
Parmi une forest espesse.
Mout y ot voie felenesse,
De ronses et d'espines plaine.
A quel ahan et a quel paine
Tout* chele voie et chel sentier!
A bien pres tout le jour entier
M'en alai chevauchant ainsi
Tant que de la forest issi,
Et che fu en Brocheliande.
De la forest en une lande
Entrai et vi une breteche
A demie lieue galesche;
Tant i ot bien, plus n'i ot pas.
...*
Et vi le barre et le fossé
Tout environ parfont et lé,
Et seur le pont em piés estoit
...*,
Sor son poing .i. ostoir mué.
Ne l'oi mie bien salué
Quant il me vint a l'estrier prendre,
Si me conmanda a descendre.
Je descendi; il n'i ot el,
Que mestier avoie d'ostel;
Et il me dist tout maintenant,
Plus de .vii. fois en un tenant,
Que benoite fust la voie
Par ou laiens venus estoie.
Atant en la court en entrasmes,
Le pont et le porte passames.
Enmi le court d'un vavassour,
Qui Dix doigne joie et honor

62d.211
Tant conme il fist moi chele nuit,
Pendoit une table, je cuit,
Ou il n'avoit ne fer ne fust
Ne riens qui de coivre ne fust.
Seur chele table d'un martel
Qui delés iert en .i. postel
Feri le vavassor trois caux.
Em va succeir fa més de set anys,
quan, tot sol com un camperol,
anava a la recerca d'aventures ,
armat amb totes les [...]
com ha d'anar tot cavaller

Avançava per un camí
que travessava un atapeït bosc.
Hi havia nombroses sendes traïdores
d'esbarzers i de punxes [...]
quin afany i quines penes
quin camí i quin sender
em va costar el dia [...]
Hi vaig estar cavalcant així
fins que, del bosc, vaig [...]
I va ser a Broceliande.
Del bosc cap a una [...].
em vaig endinsar i vaig veure un casalot
a una mitja llegua gal•lesa,

Vaig observar la muralla i el fossat
tot al voltant profund i [...].
Sobre el pont de peu hi havia
el senyor d'aquell lloc,
al seu puny un falcó perdiguer.
Encara ni l'havia saludat
quan ell ja m'estava l'esperó subjectant.
Com em manava de descavalcar
Vaig descavalcar sens dubte
perquè necessitava un allotjament.
Més de set vegades seguides
que beneït fos el camí
per on havia vingut.
al pati, passàrem
el pont i la porta [...]
enmig del pati d'un varvassor
a qui Déu concedesca glòria i [...]

per l'hospitalitat que em va oferir aquella nit,
hi havia un gran disc de coure,

Llavors donà tres colps
 al disc amb un martell,
que penjava d'un pal.
A: armadures; plenes; sencer; eixir; landa; llarg; travessàrem; honor

Q: Lo dous cossire
que.m don'Amors soven,
dona,. m fai dire
de vos maynh ver plazen.
Pessan remire			5
vostre cors car e gen,
cuy ieu dezire
mais que no fas parven.
E sitot me desley
per vos, ges no.us abney,	10
qu'ades vas vos sopley
ab fina benevolensa.
Dompn'en cuy beutatz gensa,
maytans vetz oblit mey,
qu'ieu lau vos e mercey.	15
En sovinensa
tenc la car'e.l dous ris,
vostra velensa
e.l belh cors blanc e lis;
s'ieu per crezensa		20
estes vas Dieu tan fis,
vius ses falhensa
intrer'em paradis;
qu'ayssi.m suy, ses totz cutz,
de cor as vos rendutz		25
qu'autra joy no m'adutz;
q'una non porta benda
qu'ieu.n prezes per esmenda
jazer ni fos sos drutz,
per las vostras salutz.	30
El dolç neguit
que em dóna amor [...],
dona, em fa dir
de vós molts versos agradables.
[...] contemplo
el vostre cos estimat i gentil,
el qual [...]
més que no faig evident.
I encara que em desencamino
[...], no abjuro de vós,
que sempe us suplico
amb [...] fidel.
Senyora en qui la [...] brilla,
moltes vegades m'[...] de mi,
quan us lloo i us demano.
En record
tinc la cara i el [...] somriure,
el vostre valor
i el bell cos blanc i llis;
si en la meva creença
fos tan [...] a Déu,
[...] sense dubte
entraria en el paradís;
que així estic
de tot cor a vós rendit
que altra no em dóna goig;
que a cap altra de les més senyorials
jo no li demanaria
jeure ni seria el seu amant
a canvi d'una salutació vostra.
A: sovint; Pensant; desitjo; per vós; amor; bellesa; oblido; dolç; fidel; viu

Q: [Image]

Les llengües romàniques, parlades des de molts segles abans, no van desenvolupar l'ús escrit fins al segle XII, moment d'inici de les literatures escrites europees. Durant tot el segle XII s'observa l'atracció dels clergues a les cases nobiliàries, que fins i tot experimenten transformacions [...] per allotjar els [...] d'escriptura, fins llavors privilegi dels monestirs. Cal tenir en compte que durant aquesta època la lectura era un acte públic i els textos es transmetien a través de la veu. Per tant, en la literatura d'aquesta època és important la relació entre oralitat i escriptura, amb gèneres com l'èpica, la poesia trobadoresca i el roman cortès
A: arquitectòniques; materials

Q: [Image] [Image]

[Image]

[Image]

La procedència social dels [...] és diversa, des de grans [...] fins a trobadors d'origen [...] passant per eclesiàstics i burgesos. En general els [...] tenien una preparació millor que els nobles i els [...] millor que els plebeus.
A: trobadors; senyors; humil; clergues-trobadors; nobles

Q: LI empereres est repairet d'Espaigne
E vient à Ais, a meillor sied de France ;
Muntet el palais, est venut en la sale.
As li Alde venue, une bele damisele.
Co dist à rei : « O est Rollant le catanie,
3710Ki me jurat cume sa per a prendre ? »
Carles en ad e dulor e pesance,
Pluret des oilz, tiret sa barbe blance :
Soer, cher'amie, d'hume mort me demandes.
Jo t'en durai mult esforcet eschange :
3715Ço est Loewis, mielz ne sai a parler ;
Il est mes filz e si tendrat mes marches. »
Alde respunt : « C'est mot mei est estrange.
Ne place Deu ne ses seinz ne ses angles
Après Rollant que jo vive remaigne !

3720Pert la culor, chet as piez Carlemagne,
Sempres est morte. Deus ait mercit de l'anme !
Franceis barons en plurent e si la peignent.
L' emperador ha tornat d'[...]

i arriba a Aix, la millor seu de [...];

puja al palau i entra a la [...].

Ací se li acosta Alda, una [...] donzella,

i diu al rei: "On és el capità Rotllan,

que em jurà prendre per companya?”

Carles sent [...] i pesar,

ploren els seus ulls i s'estira la barba [...]:

"Germana, cara amiga, preguntes per un mort.

Et donaré compensació molt avantatjosa:

és Ludovic, no podria dir-ne altre millor;

és el meu fill i m'heretarà les [...].

Alda respon: "Estrany m'és aquest llenguatge.

No plaga a [...], als sants ni als àngels

que jo continue [...] després de Rotllan”.

Perd el color, cau als peus de Carlemany.

A l'instant és [...]; Déu se n'apiade de l'ànima!

Els barons francesos la [...] i la planyen

L
A: Espanya; França; sala; bella; dolor; blanca; marques; Déu; viva; morta; ploren

[Image]
Relaciona les característiques de l'amor cortès explicat aquí amb idees o expressions del poema "Lo dous cossire" anterior.

[Image]

Quins tipus de professionals estarien implicats en la creació i difusió del roman i de la cançó de gesta (també anomenada epopeia medieval)? Quina seria la funció de cada professional?

El roman ! la canco de gesta

El Toman cortes, com el genere epíc (les cancons de gesta), neix escrit en vers: nor malment versos de vuit síl-labes que rimen de dos en dos (octosíl-labs apariats), Hi ha di versos trets que ens permeten diferenciar clarament el Toman de la canco de gesta.

En primer 110c, es diferencien pel canal de transmissió: la canco de gesta era recitada en públic i, per' tant, presentava una quantitat important de recursos expres sius que facilitaven tant la memorització del text com la seva esceníficació (ritrne, rnu sicalitat, estrofes d'igual estructura, repeticions, paral-Ielismes, etc.). El Toman, en canvi, era llegit (en privat o en públic), aixo permetia crear una historia més llarga i més rica: amb un argument més complex, amb un nombre més gran de personatges, amb la incorporació de relats parallels o d'episodis secundaris, etc.

En segon lloc, es diferencien per la materia tractada i la finalitat: la materia propia de la canco de gesta la constituien personatges histories que, per les seves gestes, havien esdevingut els herois del poble: Cárlemany, Roland, el Cid, Jaume 1, etc. i la finalitat perseguida era exaltar aquests herois i deixar constancia de la seva exemplaritat. La materia del Toman, en canvi, s'inspira en la llegenda i s'alimenta de la fantasía: el rei Artús i els cavallers de la Taula rodona, el mag Merlí i la fada Morgana, els cavallers Lancelot i Perceval, etc. són personatges de ficció, sorgits de la imaginació d'un autor i recreats per altres escriptors posteriors; la finalítat persegui da, sense renunciar del tot a l'exemplaritat, era l'entreteniment i el plaer.

En tercer 110c, es diferencien per l'escala de valors que estableixen: l'heroi epic és el guerrer que lluita per la seva patria o per la seva religió (el croat) i, per tal de de fensar els seus territoris, els seus vassalls o la seva religió, es juga l'honor i la vida. L'heroi del roman, en canvi, és un cavaller que cerca aventures per provar el seu valor, i s'esforca per aconseguir els rnerits que li perrnetin obtenir l'amor de la dama estimada; aquesta temática relaciona el Toman amb la poesia de lafin'amoTs.

Q: [Image]

[Image]

Unes dues mil cinc-centes poesies escrites entre els segles XII i XIII constitueixen el conjunt de la lírica trobadoresca que al llarg de territoris com el sud de França, Catalunya i el nord d'[...] tenen en comú una varietat particular de la llengua occitana, el concepte de l'amor cortès com un dels temes principals i una forma de versificar amb recompte sil·làbic i rima consonant.
A: Itàlia

[Image]Jaume I fou, a més de rei, un gran cronista. La seva crònica possiblement fou dictada més que no pas escrita directament. Es basa en els records personals del rei i altres personatges, a més de poemes narratius, joglarescos, molts escrits per encàrrec del mateix monarca.

Poc se sap de la identitat de Bernat Desclot, però per la seva crònica estem segurs que devia tenir accés a la documentació de l'arxiu reial. Encara que per a les èpoques posteriors devia usar textos diversos, per al regnat de Pere el Gran utilitzà documents, testimonis i l'experiència directa.

La crònica de Ramon Muntaner és la més coneguda internacionalment de les quatre, no pas per mèrit literari, sinó perquè és l'única font occidental que narra l'expedició catalana, que a les ordres de Roger de Flor, arribà a conquerir Atenes. L'autor declara els objectius de la seva Crònica i deixa constància de la profusió de fets importants que havia viscut, per servir de guia als futurs reis d' Aragó.

Pere el Cerimoniós regnà entre el 1336 i el 1387, durant 50 anys, cosa que li permeté realitzar un ambiciós programa polític que reforçava l'autoritat enfront de la noblesa, arnés d'un important programa cultural. La crònica de Jaume 1, que era una de les seves lectures habitual s, li devia servir de model i el va portar a participar directament en la redacció de la seva pròpia crònica.

A partir de la informació donada dir qui és l'autor de la crònica de la qual s'ha extret cadascun dels quatre exemples següents

Q: Ací comença lo llibre que en Bernat Desclot dictà i escriví dels grans fets i de les conquestes que feren sobre sarraïns i sobre altres gents los nobles reis que hi haguéen Aragó qui foren de l'alt llinatge del comte de Barcelona
A: Bernat Desclot

Q: E per tal que els hòmens coneguessen e sabessen, quan hauríem passada aquesta vida mortal, ço que Nós hauríem fet ajudant-nos lo Senyor poderós en qui és vera Trinitat, deixem aquest llibre per memòria a aquells qui voldran oir de les gràcies que nostre Senyor nos ha fetes i per donar exemple a tots los altres hòmens del món
A: Jaume I

Q: Aquest llibre volem que siga titulat: «Llibre en que es contenen tots los grans fets qui són entrevinguts en nostra casa dins los temps de la nostra vida, començant-los a nostra nativitat.» Emperò volem ans que vingam a nostre tema fer menció del senyor rei En Jaume avi nostre e dels fills que hagué, e com l'infant En Jaume primogènit seu renuncià al regne per lo qual lo senyor rei nostre pare hagué la primogenitura i fou rei.
A: Pere el Cerimoniós

Q: I estant jo en una alqueria meua anomenada Xirivella, que és a l'horta de València, mentre dormia al meu llit vingué a mi en visió un home vell vestit de blanc, que em digué: "Muntaner, lleva't i pensa de fer un llibre de les grans meravelles que has vist fer a Déu en les guerres on has estat.”
A: Ramon Muntaner

Q: nos trobàrem amb un cavaller a peu, i tenia son escut abraçat, i sa espasa en cinta i sa llança en sa mà, i son elm saragossà en son cap, i amb un perpunt vestit, e diguérem-li que es rendís, i ell es girà a nos amb sa llançassa dreta, i encara no ens volgué parlar. I nos diguérem: Barons, los cavalls valen molt en esta terra, e cada un no en té sinó un, i val mes un cavall que vint sarraïns, i jo mostrar us ho he de

nos trobàrem
 amb un cavaller a peu, i tenia son escut abraçat,
i sa espasa en cinta i sa llança en sa mà,
i amb un perpunt vestit, i son [...](*),
 e diguérem-li que es rendís, i ell a nos [...]
amb sa llançassa dreta, i encara no ens volgué parlar.
I nos diguérem: Barons, valen molt [...]
en esta terra, e cada un no en ha
sinó un, i val mes un cavall
que vint sarraïns, i jo us ho he [...]

*A la Chanson de Roland , descrivint la tropa musulmana, llegim: "Lacent lor elmes mult bons sarraguzeis / Ceignent espees de l'acer vianeis / Escuz unt genz, espiez valentineis / E gunfanuns blancs e blois e vermeilz”. Que vol dir: Lliguen els seus excel·lents elms saragossans / Cinyen les seues espases d´acer vienès / Tenen rics escuts, piques valencianes / I gonfanons blancs, blaus i rojos.
A: elm saragossà; es girà; los cavalls; de mostrar

Q: Quan aquells de la host ho veieren, posaren mans a cridar: "A armes, cavallers! Que els cavallers del castell se'n van! I tot seguit prepararen-se a les armes.
I el rei, qui açò hagué entès, va prendre ses armes, i muntà a cavall i començà a córrer darrere d'ells. I no foren més de vint cavallers amb ell, que els altres no estaven tan prompte preparats. El rei era molt bon cavaller i coratjós, i estava molt ben cavalcat, així que els altres cavallers no podien tant córrer com ell. Així que el rei fou molt endavant de tota sa companyia, i atrapà aquells qui se'n fugien, així que els fou molt prop. I aquells regiraren-se i s'adonaren que aquest era el rei.
--Barons --digué lo comte--, aquest és lo rei qui ens atrapa, i és molt noble i coratjós, i nós no li podem escapar d'altra manera. Tornem a ell, que així sí som morts.

Quan aquells de la host ho veieren, posaren mans a cridar:
--A armes, cavallers! Que els del castell se'n van!
I el rei,  va prendre ses armes, i muntà [...]
i darrere d'ells a [...].
I no foren amb ell més de vint cavalls,
que els altres no estaven tan prompte preparats.
El rei era molt bon cavaller, i estava molt ben cavalcat,
així que els altres cavallers no podien [...].
 Així que de sa companyia lo rei fou [...],
--Barons --digué lo comte--, aquest és lo rei qui ens dóna encalç,
i és molt noble i coratjós, i no li [...].
 Tornem a ell, que així sí som morts i nafrats.
A: a cavall; córrer començà; córrer tant; molt endavant; podem escapar

Q: [Image]1. Quina activitat estava fent Ramon Llull quan va tenir l'aparició i a quina classe social pertanyia?
Quan Ramon Llull va tenir l'aparició estava [...] a una [...] i en aquell moment ell era [...] de la casa del futur rei de Mallorca.

2. Era habitual aquesta activitat a la seva classe social?
"Allò d'escriure una [...] per a una [...], no era [...] en l'alta societat de l'època. És més, feia part de l'herència general del món de l'[...] trobadoresca".
A: component un poema; dona que estimava; cap de l'adminstració; cançó d'amor; dona que no era la seva esposa; una cosa mal vista; amor cortesà de la poesia

Q: [Image]2. Com li va arribar la certesa dels objectius que havia d'aconseguir i quins eren aquests objectius?

"Sense que ell [...], li va [...]" la convicció que havia de fer tres coses: 1) convertir els infidels, i sobretot els musulmans (o "sarraïns"); 2)escriure "un llibre - el millor del món - contra els errors dels infidels"; i 3) intentar convèncer el papa i els reis de fundar monestirs per a la formació de missioners.

3. Quina relació tenien aquests objectius amb el lloc on Llull vivia?
"És natural dins una [...] com era la de la seva illa al segle XIII, que Llull veiés el problema de la conversió dels musulmans com el principal problema espiritual del seu temps".

4. Per què va tardar tres mesos a dur a la pràctica allò que volia fer?
"De moment, el problema més greu era la voluntat, la [...] entre [...] i [...]"

4. Quin fet el va portar a començar a dur a la pràctica allò que volia fer?

Llull anava ajornant els seus propòsits, fins que a l'octubre va sentir [...] sobre la [...], de qui el bisbe explicava com havia deixat totes [...] a fi de seguir més fidelment el camí de Crist"
A: sabés com; entrar al cor; cultura de frontera; distància de sempre; els bons pensaments; la seva realització; predicar un sermó; vida de sant Francesc; les seves possessions

Q: [Image]5. Quants anys va durar la seva formació? En què va consistir? Com la va fer?

"Va ser aleshores que van començar els [...] - aprengué un [...], que vol dir un [...], i també hi va comprar un sarraí, amb el qual va aprendre la [...]".

6. Quin problema filosòfic havia de resoldre Ramon Llull per aconseguir els seus objectius? Quina diferència tenia la seva solució amb el mètode de l'escolàstica?

"El que es proposava Ramon Llull era trobar un sistema que li proporcionés aqueixes [...] (dels dogmes de la fe cristiana com la Trinitat i l'Encarnació), sense [...] (que era la manera com es podia fer a través de l'escolàstica)."
7. Quin llibre no considerem "el millor llibre del món"?

No sabem si el " [...]" va ser concebut com "el millor llibre del món contra els errors dels infidels".
A: nou anys d'estudi; poc de gramàtica; poc de llatí; llengua aràbiga; raons necessàries; recórrer a autoritats; Llibre de contemplació

Q: [Image]7. Quin llibre sí que considerem que ho és "el millor llibre del món"?

L'anomenà " [...]" i més tard " [...]". La il•luminació no va ser de contingut (que ja es trobava al "Llibre de contemplació") sinó de " [...]" de com arribar a les " [...]" de les quals parlàvem, sense haver de [...]. Aquesta "forma i manera" li permet fer el "llibre - el millor del món - contra els errors dels infidels" (desbancant d'aquesta consideració el "Llibre de contemplació" si és que va ser concebut amb aquesta idea).
A: Art major; Art general; forma i manera; raons necessàries; recórrer a autoritats

Q: [Image]
[Image]
Lleixant a part l'estil dels [...]
qui, per escalf, trespassen [...]
e sostraent mon voler afectat
perquè no em torb, diré el que trop en vós.
Tot mon parlar als qui no us hauran vista
res no [...], car fe no hi donaran,
e los veents que dins vós no veuran
en creure a mi llur arma serà [...].

L'[...] de l'hom pec no ha tan fosca vista
que vostre cos no jutge per gentil;
no el coneix tal com lo qui és [...]:
hoc, la color, mas no sap de la llista.
Quant és del cos menys de participar
ab l'esperit, coneix bé lo grosser:
vostra color i el tall pot bé [...],
mas ja del gest no porà bé [...].

Tots som grossers en poder [...]
ço que mereix un bell cos e [...]:
jóvens gentils, bons sabents, l'han request
e, famejants, los cové endurar.
Lo vostre seny fa ço que altre no basta,
que sap regir la molta subtilesa.
En fer tot bé s'adorm vostra [...].
Verge no sou perquè Déu} ne volc [...].
A: trobadors; veritat; valdrà; trista; ull; subtil; saber; parlar; explicar; honest; perea; casta

Q: [Image]
g [Image]
Veles e
[...] han mos desigs complir,
faent camins dubtosos per la mar.
Mestre i
[...] contra d'ells veig armar;
xaloc,
[...], los deuen subvenir
ab llurs
[...] lo grec e lo migjorn,
fent humils precs al vent tramuntanal
que en son bufar los sia parcial
e que tots
[...] complesquen mon
[...].

[...] el mar com la cassola en forn,
mudant color e l'estat
[...],
e
[...] voler tota res mal
que sobre si atur un punt al jorn.
Grans e pocs peixs a recors
[...]
e cercaran amagatalls
[...]:
fugint al
[...], on són nodrits e fets,
per gran remei en
[...] eixiran.

Jo tem la
[...] per no ser-vos absent,
perquè
[...] per mort és anul·lat:
mas jo no creu que mon voler sobrat
pusca esser per tal departiment.
Jo só gelós de vostre
[...] voler,
que, jo morint, no meta mi en
[...].
Sol est pensar me tol del món delit,
car nós vivint, no creu se pusca fer:
A: vents; ponent; llevant; amics; cinc; retorn; Bullirà; natural; mostrarà; correran; secrets; mar; terra; mort; amor; escàs; oblit

Quan la infanta va ser a la sala, es va apartar una mica amb Diafeus de les seves donzelles i van comencar a parlar de Tirant. Diafebus, que hi va veure tan bona disposició, i que la infanta parlava amb tantes ganes de Tirant, va dir:
-Oh quanta gloria és per a nosaltres haver travessat tanta mar i haver arribat bé al port desitjat de la nostra felicitat! Per gràcia divina els nostres ulls han pogut veure la més bella imatge de carn humana que des de la nostra mare Eva hi hagut i que no crec que mai hi torni a haver, plena de totes les eIevades gracies i virtuts, gracia, bellesa, honestedat, i dotada de saber infinit! (...) I no es pensi la vostra altesa que hem vingut perquè ens ho ha demanat el rei de Sicilia, ni encara menys per les cartes que l'emperador, el vostre pare, ha enviat al rei de Sicília, ni es pensi la vostra persona celestial que hem vingut per posar-nos a prova en combats d'arrnes, que ja ens hi hem posat moltes vegades;(...) i pot creure la vostra persona celestial que si nosaltres hem vingut només és per veure i servir la vostra majestat. l si guerres o batalles es fan, tot será per amor i contemplació vostra.
- Oh trista de mi! -va dir la infanta-. I què és el que em dieu? ¿Podré jo presumir que per amor meu heu vingut i no per amor del meu pare?
- Sobre aixo jo puc jurar -va dir Diafebus- que Tirant, que ens és gerrná i senyor a tots, ens va demanar que volguéssim venir amb ell a aquesta terra, i que li volguéssim fer tant d'honor, perquè així veuríem la filla de I'emperador, que ell tenia més ganes de veure que tot el que queda del món. I del primer cop que us ha vist, la vostra excel·lència li ha agradat tant que ha anat a parar al llit.

IV. Passió amorosa i accident morbós Una aproximació a March en set punts Els trobadors ens han ensenyat que l'enamorament és una experiència que implica la totalitat de l'ànima i del cos de l'home: l'estimada és l'únic bé imaginable i, per això, qualsevol sacrifici individual és possible per tal d'assolir-la, fins a la mort. Hi ha una idealització platonitzant de la tradició poètica que valora positivament aquesta actitud ultrada: al darrera del gest desesperat i romàntic d'un enamorat disposat a la morir per l'estimada hi ha una dimensió ètica de perfeccionament interior i de sublimació. L'estimada, d'altra banda, sovint inabastable per raons socials o geogràfiques, esdevé un símbol de tot allò que és bell, digne, pur i infinitament desitjable. | Es tracta d'una imatge bíblica, provinent del llibre de Job: "Fa bullir el gorg com una olla, el mar, com un calder d'aromes."(41, 23). Inicia la descripció d'una tempesta marina de dimensions apocalíptiques on el mar s'espolsa tot el que es troba al damunt i on els peixos fugen de l'aigua buscant un refugi impossible. Només els poetes sostenen la viabilitat de l'amor més enllà de la mort (vegeu el poema "de vostra faç m'es romasa l'empremta,/que ja per mort no se'n partra la forma; ". En aquest vers, March afirma la pervivència del seu amor i, als versos següents, els seus dubtes sobre la capacitat de l'amor de la dama per transcendir la mort. L'associació de l'experiència amorosa amb la navegació, inevitablement incerta, és un tema literari present des de l'Antiguitat clàssica. Vegeu-la, per exemple, en aquest passatge de l'epístola que Paris escriu a Helena a les Heroides d'Ovidi (en la traducció catalana medieval); noteu-hi la similitud d'expressions i d'idees amb el poema marquià: "Aquesta [Venus] guiant mi, he fetes del ribatge de Troia dubtoses vies per les amples mars. [...] Aquella Venus ha donat a mi plasents aures e vents suaus. [...] Jo prec que ella estiga ferma, e, així com m'han ajudat en l'escalfament de la mar, m'ajut en l'escalfament de la mia amor e aduga aquests meus delits als seus ports."

Q: IIII. L'herència dels trobadors
Una aproximació a March en set punts
El llenguatge amorós de March és ple referències a la convenció trobadoresca: la petició de mercè, el martiri de l'enamorat, l'altivesa de l'estimada, la mort per amor, l'ús del senyal poètic, etc. La forma dominant dels poemes de la primera part del corpus, cincs estrofes de vuit decasíl·labs més una tornada de quatre, amb rimes planes i [...], [...] o encadenades, és una herència de la tradició catalana del segle XIV, que empalma directament amb els darrers joglars del segle XIII.
La tradició poètica catalana proclama la seva fidelitat a les arrels trobadoresques. Els poetes catalans del XIV, amb tot, no deixen de ser homes dels seus dies i els materials trobadorescos conviuen amb uns hàbits mentals nous: ampli espai per a la reflexió moral, especialment aplicada al servei al senyor, recurs a terminologia filosòfica per a precisar problemes amorosos, ressons d'una formació enciclopèdica i teològica. Ausiàs March decanta la balança de la seva proposta poètica cap a aquests hàbits mentals nous suara esmentats, de tal manera que pot arribar a dir, al poema 23, que ha de deixar a part l'estil dels [...], perquè, enduts per la passió, són infidels a la [...].
El vers

En poesia, la llargada del vers es mesura pel nombre de síl·labes que té, comptant fins a l'última síl·laba tònica.

La rima és la igualtat o semblança fònica que hi ha entre les paraules finals de vers a partir de l'última vocal accentuada o tònica.

Hi ha diversos tipus de rima:

- Consonant, completa o perfecta: si es repeteixen vocals i consonants.
- Assonant, incompleta o imperfecta: si només es repeteixen les vocals.
- Masculina: si la paraula que rima és aguda.
- Femenina: si la paraula que rima és plana o esdrúixola.

Segons com es combinin les rimes, hi ha diversos tipus de versos:

- Monorims: tenen tots la mateixa rima (aaaa).
- De rima apariada: rimen dos a dos (aabb).
- De rima creuada (abba).
- De rima encadenada: rimen alternadament (abab).

Els versos que no tenen rima s'anomenen versos blancs o lliures.
A: agudes; creuades; trobadors; veritat

Quan l'emperador es va haver vestit, va dir a Tirant:
-Digueu, capita, quin era el mal que ahir sentia la vostra persona?

Tirant va dir:
-Senyor, la vostra majestat ha de saber que tot el meu mal és de mar, perque els vents d'aquesta terra són més fluixos que els de ponent.
La infanta va contestar abans que l'emperador parlés:
Senyor, la mar no fa mal als estrangers, si són com cal, al contrari: els dóna salut i llarga vida -mirant sempre a la cara a Tirant, somrient perque Tirant veiés que ella l'havia entès.

120
LAMENTACIÓ D'AMOR QUE FA TIRANT
-La pena extrema que la meva anima sent és perque amo i no sé si seré amat. Entre tots els altres mals que sento, aquest és el que m'afligeix més, i el meu cor s'ha tornat més fred que el gel, perquè no tinc cap esperanca d'aconseguir el que desitjo, perquè fortuna sempre va en contra dels que amen com s'ha d'amar. ¿I no sabeu vós en tots els fets d'arrnes que rn'he trobat, ningú no m'ha pogut passar ni vencer, i una sola visió d'una donzella m'ha vencut i m'ha tirat a terra, que no he tingut cap resistencia contra ella? I si ella m'ha fet el mal, ¿de quin metge puc esperar medecina? ¿Qui em pot donar vida o mort, o salut de veritat, si no ella? ¿Amb quina forca i amb quina Ilengua podré parlar, que pugui fer-li tenir pietat, si la seva altesa em guanya en tot, en riquesa, en noblesa i en senyoria? I si amor, que té una balança justa, que iguala les voluntats, no inclina cap a mi el seu cor gran i generós, jo estic perdut, perquè em sembla que totes
les solucions que poden donar-me remei són impossibles; així que no sé que fer amb la meva gran desventura.

Q: Manifestà de ben jove una notable aptitud literària. Després d'unes primeres composicions [...] i populars, conreà la poesia neoclàssica. El 1865 tingué un accèssit i un premi extraordinari als Jocs Florals de Barcelona per dues composicions romàntiques, que li procuraren [...] personals amb les figures de la Renaixença.

Animat per això treballà en el tema [...] amb L'Espanya naixent, i començà el poema èpic L'Atlàntida que deu anys després li donà reconeixement dins i fora de Catalunya.

El 1880 amb motiu del mil·lenari montserratí publicà dos poemaris que després aplegà a Montserrat. El 1885 publicà Canigó, el seu millor poema èpic, una llegenda [...] sobre els orígens cristians de Catalunya. També en la línia del romanticisme, el volum Pàtria i el 1889 Dietari d'un pelegrí a Terra Santa, considerat la seva millor obra en [...].

Després del seu conflicte amb l'Església, publicà també Flors del Calvari (1896) en correspondència amb els [...] En defensa pròpia. Jacint Verdaguer fou l'escriptor català més destacat del segle XIX i el més representatiu de la Renaixença.
A: barroques; contactes; colombí; romàntica; prosa; articles

Q: [Image]

[Image]

[Image]

Efectivament, durant el segle XII es va desenvolupar, a les cases senyorials, una fèrtil literatura [...] l'objectiu de la qual era forjar un passat [...] per a les famílies que volien expandir el seu poder.
A: genealògica; gloriós

Q: [Image]

[Image]

Així, la presència femenina en el roman introduirà dos [...] conflictius en la societat feudal, l'amor i el matrimoni.

[Image]Durant la segona meitat del segle XII es van difondre unes normes sobre les aliances [...]: amb el fi de no dividir el patrimoni, es va establir el costum de casar únicament els [...].Es va originar així el grup dels anomenats "joves” (en llatí iuvenes), que no eren designats així per la seua edat sinó pel seu estat de [...]. Sense terres ni esposa , els "joves” cavallers es dedicaven a l'[...], a la vida de tornejos.

Com a fidel reflex de la societat en la qual van nàixer, ja des dels primers romans trobem històries on els [...] són joves, cavallers errants que aconsegueixen esposa i terres.
A: temes; matrimonials; primogènits; celibat; errància; protagonistes

En aquest qüestionari apareixen fragments de les següents obres:

[Image]

Literatura de la antiguedad clásica. Pequeña guia de la literatura griega y romana H.A. Forster. Editorial Destino (La pluma en la mano)

[Image]

El Cavaller del lleó. Chrétien de Troyes. Ed. Bromera

[Image]

La novela artúrica: orígenes de la ficción en la cultura europea Victoria Cirlot. S.L. Literatura y ciencia

Disponible a Google Books: https://books.google.es/books?id=r7uClR5qKUQC&pg=PA3&lpg=PA3&dq=la+novela+arturica&source=bl&ots=jFB4ZomPv0&sig=Eqk-IlO-Nx-Zr1jUbSA9oN3sRQ4&hl=ca&sa=X&redir_esc=y#v=onepage&q=la%20novela%20arturica&f=false

Q: Una immillorable descripció del pensament cortès es troba a Li chevaliers de la charrete del mateix Chrétien:

[Image]
En aquestes que cadascú se'n va pel seu cantó,
i el de la carreta pensa
com aquell que  [...] ni defensa
no té contra [...] que el condueix,
i el seu pensament és de tal manera
que de si mateix s'[...] ;
no sap si és o no és,
no es recorda del seu nom,
no sap si va [...] o no,
no sap on va, no sap d'on [...];
no recorda res,
excepte una i per aquesta
ha deixat les [...] en oblit;
en ella sola [...] tant
que ni sent ni veu ni entén res

L'estat de Lancelot és el del total despreniment de si mateix per mitjà d'aquest pensament fixat en un sol punt.  El pensament aniquila el jo per tal que sigui només el tu, aquesta sola, que en aquest cas és la reina Ginebra presonera de l'allí, que en el mite celta és el regne dels morts.
A: força; Amor; oblida; armat; ve; altres; pensa

Q: El pensament, el somni i l'amor van ser objecte de debat al segle XII des del punt de vista cristià, però situant-los fora de l'espiritualitat. Per altra banda, una determinat concepte de la cogitatio, el pensament, sembla característic de la reflexió sobre l'amor, tant en la lírica dels trobadors com en el roman cortès. El famós passatge de Perceval davant les gotes de sang en la neu de Li Contes del Graal de Chrétien de Troyes, pot ser entès com una transposició novel·lesca de l'amor de lonh, l'amor de [...], del trobador Jaufré Rudel. El passatge il·lumina el sentit de l'allí en l'obra d'aquest [...] i serveix per especificar el tipus de pensament que transporta l'esperit cap al lloc llunyà.

Perceval s'aixeca un matí de maig i tot és cobert de neu en aquella hivernal primavera. Davant seu s'obren un temps i un espai immensos: els de l'errance sotmesa a la llei de l'aventura, que és l'absolut desconegut de la vida. I de sobte se situa davant la imatge,[...] i blanca, vermella per la [...] que ha deixat una oca ferida i blanca per la [...]. I aquest binomi cromàtic li recorda per la semblança el rostre de la seva amiga Blancaflor, que dies enrera ha deixat a Belrepeire. I en l'absència de l'estimada i davant la imatge, recolzat a la llança, l'esperit de Perceval vola cap l'allí i el seu penser és tan intens que sembla que Perceval ja no estigui aquí i hagi abandonat el cos que combat amb Sagremor i Keu, sense que aquests puguin treure'l d'aquest altre món on ha fugit. Chrétien defineix l'estat de Perceval com un penser (cogitare, el cossirós de Rudel).

El pensament de Perceval és cortès, com el qualifica Gauvain, i [...] significa pur. No suposa l'errar de l'esperit, sinó la seva absoluta concentració.
A: lluny; trobador; vermella; sang; neu; cortès

Q: S'han posat de manifest les relacions entre el que entenem per mística i el mite de l'amor-passió a Occident, que comença amb l'amor cortès. El mite de l'amor occidental es basaria en una mística pagana orientada a l'altre món i a la recerca de la immortalitat, davant del cristianisme que intenta reconciliar el cristià amb aquest món. L'amor tristanià, exemple del [...] de l'amor, és un [...] encaminat a la mort, voluntàriament impossible per tal d'alimentar la passió, i segons una norma en què l'acte sexual només pot ser entès com a profanació.
A: mite; amor

Q: Bernat i Tirant es lamenten de la sort que han tingut amb les dones. Bernat però, per
[...] i Tirant en canvi per
[...]. Podem llegir a Lo Somni, ''I no crec que t'hages de lamentar de la sort, si no te'n lamentes pel fet de
[...]''. En canvi, això canvia a Tirant lo Blanc: ''I no us heu de lamentar de la sort,
[...]''. Amb les mateixes paraules s'expressa un sentit contraposat. Per a Bernat
[...] ha sigut la seva perdició i per a Tirant
[...] ha sigut el seu calvari.

tenir el favor de les dones

no decidir-se a actuar

sinó de vós mateix

tenir moltes dones

no tenir a Carmesina
A: tenir el favor de les dones; no decidir-se a actuar; tenir el favor de les dones; sinó de vós mateix; tenir moltes dones; no tenir a Carmesina

Q: Igual que el gènere èpic (les cançons de gesta), el roman cortès neix escrit en vers: normalment versos de vuit síl·labes que rimen de dos en dos ([...] apariats), Hi ha diversos trets que ens permeten diferenciar clarament el roman de la cançó de gesta.

En primer lloc, es diferencien pel canal de transmissió: la cançó de gesta era [...] en públic i, per tant, presentava una quantitat important de recursos expressius que facilitaven tant la [...] del text com la seva escenificació (ritme, musicalitat, estrofes d'igual estructura, repeticions, paral·lelismes, etc.). El roman, en canvi, era [...] (en privat o en públic), això permetia crear una història més llarga i més rica: amb un argument més complex, amb un nombre més gran de personatges, amb la incorporació de relats paral·lels o d'episodis secundaris, etc.

En segon lloc, es diferencien per la matèria tractada i la finalitat: la matèria pròpia de la cançó de gesta la constituïen personatges [...] que, per les seves gestes, havien esdevingut els herois del poble: Carlemany, Roland, el Cid, Jaume I, etc., i la finalitat perseguida era exaltar aquests herois i deixar constància de la seva exemplaritat. La matèria del roman, en canvi, s'inspira en la [...] i s'alimenta de la fantasia: el rei Artús i els cavallers de la Taula rodona, el mag Merlí i la fada Morgana, els cavallers Lancelot i Perceval, etc. són personatges de [...], sorgits de la imaginació d'un autor i recreats per altres escriptors posteriors; la finalitat perseguida, sense renunciar del tot a l'exemplaritat, era l'[...] i el plaer.

En tercer lloc, es diferencien per l'escala de valors que estableixen: l'heroi èpic és el guerrer que lluita per la seva pàtria o per la seva religió (el [...]) i, per tal de defensar els seus territoris, els seus vassalls o la seva religió, es juga l'honor i la vida. L'heroi del roman, en canvi, és un cavaller que cerca [...] per provar el seu valor, i s'esforça per aconseguir els mèrits que li permetin obtenir l'amor de la dama estimada; aquesta temàtica relaciona el roman amb la poesia de la fin'amors.

croat, històrics, memorització, octosíl·labs, llegenda, aventures, recitades, llegenda, entreteniment, llegit, ficció
[Image]
A: octosíl·labs; recitada; memorització; llegit; històrics; llegenda; ficció; entreteniment; croat; aventures

[Image]

Quins tipus de professionals estarien implicats en la creació i difusió del roman i de la cançó de gesta (també anomenada epopeia medieval)? Quina seria la funció de cada professional?

[Image]En aquest qüestionari apareixen fragments de l'obra: Conèixer la història de Catalunya: Dels orígens al segle XII, Josep Maria Salrach i Mercè Aventín, Ed. Vicens Vives (1985).

[Image]Aquest qüestionari conté fragments de:

BOFILL, Eli / DIUMENJÓ, Mariona: Els trobadors, "Lectures Moby Dick",1986

Aquest qüestionari conté fragments de Victòria Cirlot, Les cançons de lluny de Jaufré Rudel, Barcelona: ed. Columna, 1996

El contingut textual està basat en https://books.google.es/books/about/Ramon_Llull.html?id=azcTAQAAMAAJ&redir_esc=y

[Image]Les pàgines copiades són de Conèixer la història de Catalunya (vol.2 del segle XIII al segle XV) Carme Batlle Gallart. Ed. Vicens Vives (1990).

Les traduccions dels poemes en castellà són de https://books.google.es/books?isbn=8489858586

[Image] [Image] [Image]