Title: Categoria per defecte en 4tCllengua
Course: Literatura catalana assignatura comuna 1r de Batxillerat

La categoria per defecte per a preguntes compartides en el context '4tCllengua'

Feedback shared by this category's questions, if right: La teva resposta és correcta.
Feedback shared by this category's questions, if partly right: La teva resposta és parcialment correcta.
Feedback shared by this category's questions, if wrong: La teva resposta és incorrecta.

Q: [Image]
A: Guillem de Berguedà

Q: «                                            fou un home molt gentil, príncep de        . I s'enamorà dela comtessa de Trípoli, sense veure-la, per tot el bé que en sentí dir als pelegrins vinguts d'Antioquia. I va fer sobre ella moltes cançons, amb belles melodies i paraules simples. I per voluntat de veure-la, va fer-se croat, i va embarcar i una malaltia el prengué en la nau, i el portaren a Trípoli, a un hostal, com mort. I ho van fer saber a la comtessa i ella anà cap al seu costat, al seu llit, i el prengué entre els seus braços. I ell va saber que era la comtessa i va recuperar l'oïda i la respiració, i va lloar Déu perquè li havia conservat la vida fins a haver-la vista; i així morí entre els seus braços. I ella el féu enterrar amb gran honor a la casa del Temple; i després, aquell mateix dia, es va fer monja, pel dolor que tingué per la mort d'ell.»
A: Jaufré Rudel

Q: Pregunta 1: Marc es dirigeix al
A: seu cor / seu cor. / cor malastruc / cor malastruc. / seu cor malastruc / seu cor malastruc.

Q: Pregunta 2: Amb l'expressió "repòs feliç", Marc es refereix a la seua
A: mort / mort.
Feedback ("estimada"): has de fixar-te més en la paraula "repòs" que en la paraula "feliç"!

Q: Pregunta 3 (primera subpregunta): En la segona estrofa, Marc es refereix a la seua
A: mort / mort.
Feedback ("estimada"): Fixa't que en el vers 9 diu "ella" perquè l'acaba d'anomenar!

Q: Pregunta 3 (segona subpregunta): Quan al jo d'Ausiàs Marc se li diu que surti de "casa estrangera" s'entén que ha de sortir de la seua
A: vida / vida
Feedback ("casa"): Pensa qui era qui havia sortit "a peu de carretera" i, aquest qui, què pot considerar "foraster"!

Q: Pregunta 4 (primera subpregunta): En la tercera estrofa del poema, Ausiàs Marc s'està referint a la seua
A: vida / vida.

Q: Pregunta 4 (segona subpregunta): Els versos 23 i 24 expliquen que si a una persona només li esperen coses desagradables (es troba "a mals aparellat") segurament preferirà
A: morir / morir: / la mort / la mort.

Q: Tirant, un dia, anant a la porta de la cambra de la Princesa, va trobar-se Plaerdemavida i va demanar-li què feia la Princesa. Ella va respondre això:
--Ai, beneit! Per què voleu saber què fa la meva senyora? Si haguéssiu vingut més aviat l'hauríeu trobada al llit. I si l'haguéssiu vista així com jo l'he vist, us asseguro que la vostra ànima seria ara en la glòria perdurable. Vós sabeu que allò que s'estima, com més es veu més es desitja. Per això crec que mirar és un plaer més gran que no pensar. Entreu, si voleu, ja que ja està vestida amb el [...]. [...]
--Donzella --va dir Tirant--, us prego gentilment que em vulgueu dir de veritat si la senyora Emperadriu o qualsevol altra persona de la qual m'hagi de recelar, és, per mala sort meva, aquí dins. Per això us demano consell i ajuda, que no em podeu denegar.
--Jo, a la vostra senyoria --va dir Plaerdemavida--, no li diria mai una cosa per altra, ja que el [...] seria igual per a tots dos: a vostra mercè per venir i a mi per deixar-vos entrar. Jo sé molt bé que la Princesa no vol que l'amor que vós li teniu passi sense cap mèrit. Però com que sé el gran apetit que teniu per una cosa, que sé que desitgeu, m'agradaria ajudar-vos, perquè sé molt bé que qui desitja i no pot satisfer el seu [...] viu en pena. I cap cosa no es perd més fàcilment que aquella, l'esperança de la qual no podrà tornar.
Llavors Tirant va entrar dins la cambra i va trobar-se la princesa que aguantava els seus cabells daurats embolicats en una mà. Quan ella el va veure, li va dir:
--Qui us ha donat el dret d'entrar aquí? Sapigueu que això d'entrar a la meva [...] sense el meu permís no és convenient, ja que si l'Emperador ho sabés et podria acusar de deslleialtat. Et demano que te'n [...], ja que el meu pit tremola per temoroses sospites.
Però Tirant no es preocupà per aquelles paraules de la Princesa, sinó que es va acostar a ella, la va prendre en [...] i la va besar moltes vegades, als pits, als ulls i a la boca.
I totes les donzelles col·laboraven quan veien que Tirant jugava d'aquella manera amb la seva senyora; però quan ell li posava la mà sota la faldilla, totes corrien a ajudar-la. Mentre estaven totes enmig d'aquests jocs i aquestes burles, van sentir que l'Emperadriu arribava a la cambra de la seva [...] per veure què feia. Però amb tots aquells jocs no la van sentir fins que no va ser just a la porta de la cambra.
Ràpidament, Tirant es va estirar a terra, totes les donzelles el van cobrir tirant-li roba per sobre, i la Princesa, finalment, s'hi va asseure al damunt. Feia veure que es pentinava. La senyora Emperadriu es va asseure al costat, i va anar de poc que no s'assegués sobre el cap de [...]. Només Déu sap quanta por a la vergonya estava sofrint Tirant! Però va haver d'aguantar l'angoixa una bona estona, mentre mare i filla parlaven de les festes que s'havien de fer, fins que va aparèixer una donzella amb un [...]. Llavors, l'Emperadriu es va alçar i es va apartar cap a un racó de l'habitació per dir les seves oracions. La Princesa, però, no es va moure ni un pèl, ja que tenia por que si ho feia l'[...] podia veure Tirant. Quan Carmesina es va acabar de pentinar, va posar la mà sota la roba i va començar a pentinar Tirant, i ell a cada moment li besava la mà i jugava a prendre-li la [...]. I estant amb aquesta angoixa, totes les donzelles, dissimuladament, es van posar davant l'Emperadriu, i, llavors, sense fer gaire soroll, Tirant es va aixecar i se'n va anar amb la pinta que la Princesa li havia donat.
Quan va ser fora la cambra pensant que estava segur i que ningú el descobriria, tot d'una va veure venir, directes cap a la cambra de la Princesa, l'Emperador i un cambrer. Quan Tirant els va veure arribar per una gran sala, no les va tenir totes, i no va trobar cap altre remei que tornar a entrar ràpid a la [...] de la Princesa.
Llavors li va dir:
--Senyora, quin remei em donareu? L'Emperador està arribant.
--Ai, trista de mi --va dir la Princesa--. Sortim d'un mal i caiem en un altre molt [...]. Ja us ho deia jo que sempre veniu a deshores!
Ràpidament féu posar les donzelles davant de l'Emperador i a ell, amb passos silenciosos, el féu amagar dins una altra cambra. I li van posar matalassos al damunt perquè si l'Emperador entrava, com feia moltes vegades, no el veiés. Quan l'Emperador va ser dins la cambra, va trobar que la seva filla es volia pentinar.
I es va haver d'esperar fins que no va haver acabat i fins que l'Emperadriu no va haver acabat les seves oracions i les donzelles no van estar totes vestides. Després, l'Emperadriu es va posar la primera i totes les altres la van seguir. Quan ja eren a la porta, la Princesa va demanar els seus guants, i va dir:
--Els he deixat en un lloc que cap de vosaltres sap.
Ella va tornar a entrar dins la cambra on Tirant s'esperava i li va fer treure la roba que tenia al damunt. Ell va fer un gran salt, va prendre la Princesa en [...] i la portava ballant per la cambra besant-la moltes vegades. I li va dir:
--Oh, quanta bellesa! Mai no havia vist en tot el món tanta perfecció en una donzella! Vostra majestat les sobrepassa a totes en saber i en discreció. I ara, certament, no em sorprenc que fins i tot el soldà moro us desitgi tenir als seus braços.
--A tu t'enganyen les aparences --va dir la Princesa--. Jo no sóc tan perfecta com tu dius; és la bona voluntat la que t'ho fa dir! Les coses, com més s'estimen, més es desitgen. I encara que vagi vestida amb un vestit negre, vaig pentinada sota el vel honest. I aquella [...] que surt de mi i resplendeix als teus ulls és l'amor; perquè l'home virtuós s'ha d'acontentar amb la vista. Tirant, si t'esperes, jo et donaré glòria, honor i fama; però si això no et basta i no et satisfà, vol dir que ets un home sense gratitud, i més cruel que l'emperador Neró. I ara besa'm i deixa'm anar, que l'Emperador m'està esperant.
Tirant no va poder satisfer la petició ja que les donzelles el retenien amb les mans perquè no despentinés la Princesa, amb les burles i jocs que ell li feia. I quan va veure que ella se n'anava i que ni amb les mans la podia tocar, va allargar la cama i li va posar sota les faldilles, i amb la sabata li va tocar el lloc [...], i va col·locar la seva cama entre les cuixes d'ella. Llavors la Princesa va sortir corrent de la cambra i anà a trobar l'Emperador. La Viuda Reposada va treure Tirant per la porta de l'hort.
Quan Tirant va arribar a la posada, es va descalçar les sabates i es va treure les mitges. I aquella mitja i aquella sabata amb què havia tocat la princesa per sota les faldilles, les va fer brodar amb materials molt rics: perles, robins i diamants, que valien més de vint-i-cinc mil ducats.
I el dia de la [...] es va vestir amb aquella mitja i aquella sabata. I tothom que hi va assistir i que el veia s'admirava de les pedres precioses tan singulars i fines que duia, i deien que mai s'havia vist una sabata de cuir tan rica. I en aquella cama no portava cap mena d'[...], sinó que només en portava a l'esquerra, i semblava que estava molt bé. Com a plomall, sobre l'[...], hi portava quatre pilars d'or i el sant Graal fet a la manera d'aquell que Galeàs, el bon cavaller, va conquerir. Sobre el
sant Graal hi havia la pinta que la Princesa li havia donat, amb un [...] que, per a qui sabia llegir, deia: No hi ha virtut que no es trobi en ella. I així va sortir aquell dia.
A: brial; càstig; desig; cambra; vagis; braços; filla; Tirant; llibre d'hores; Emperadriu; pinta; cambra; pitjor; braços; flama; vedat; justa; arnès; elmet; motet

Q: En quin ordre passen els fets?

A.
Mentre van a buscar
eines, ella els espera a
l'entrada de la casa.
B.
Arriben tots tres
a casa, però no
troben la clau.
C.
No van a la festa
major i hi ha
enrenou a casa.
D.
Aconsegueixen
finalment obrir la
porta i entrar al pis.
- A >C >D> B
- B >A> D> C
- B> A> D> C
- C >D >A> B
A: B >A> D> C

Q: 1. [...]tornat /[...]miro / [...]pentino / [...]vingut .
2. [...]descansat /[...]viatjat /[...]vesteixo / [...]cremo.
3. [...]reconec /[...]tallo / [...]caigut / [...]entrat.
4. [...]miren /[...] conduït / [...]recupero / [...]detenen.
A: hem; em; em; hem; hem; hem; em; em; em; em; hem; hem; em; hem; em; em

A QUI PIQUEN ELS MOSQUITS?

L'olor corporal i el diòxid de carboni que emetem en respirar són claus per a la tria de víctimes

Que hi ha persones que atreuen més els mosquits que d'altres és una evidència contrastable durant un sopar de grup una nit d'estiu en qualsevol jardí o terrassa. Els motius d'aquesta simpatia, que alguns experts també matisen dient que hi ha persones que reaccionen més a les picades i d'altres que quasi no les noten, són motiu d'intensos debats de sobretaula. Ja fa anys que l'argumentació popular de la sang més dolça va quedar en evidència i que dos factors s'han erigit com a determinants. D'una banda, la quantitat de diòxid de carboni que expulsem quan respirem i que els mosquits utilitzen per detectar la presència de les seves víctimes. I, de l'altra, l'olor corporal que desprèn cadascú i que, en determinats casos, aconsegueix seduir de manera definitiva els mosquits. O més ben dit, les femelles de mosquit, que són les que necessiten sang per poder covar els ous.
Per al biòleg del Servei de Control de Mosquits del Baix Llobregat, Roger Eritja, més enllà de l'alè i dels compostos volàtils de la suor, no s'ha demostrat que hi hagi res més que faci que una persona estigui més exposada a les picades que una altra. Eritja assegura que els mosquits responen a estímuls visuals i químics, i que se senten atrets per temperatures més altes i per un determinat tipus d'olors que, actualment, s'estan estudiant per fer més eficients els productes repel·lents.
El professor de genètica de la Universitat de Barcelona, David Bueno, que ha estudiat el mosquit tigre, afegeix el gruix de la pell com a factor clau per explicar que, en igualtat de condicions, els mosquits triïn abans un turmell al descobert que un altre. Bueno assegura que l'olor corporal és fonamental per detectar les víctimes, però que les persones que tenen la pell més fina tenen més números de ser picades -sobretot si es combina aquest factor amb una olor que atregui els mosquits-, perquè "els seus capil·lars sanguinis estan més a prop de la superfície i s'ensumen més ràpid”. Per aquest motiu els mosquits també tendeixen a picar només en determinades parts del cos. Més a la part de darrere de la cama que a la de davant, més a la panxa que a l'esquena.
M. Ortega, Diari Ara, 14 d'agost de 2012

Q: La paraula "contrastable” (subratllada al text) significa que...
- no es pot contestar.
- no presenta un gran contrast.
- es pot confirmar a partir de l'observació de la realitat.
- és un contratemps impossible de preveure.
A: es pot confirmar a partir de l'observació de la realitat.

[Image]LA PÈRDUA DE LA CLAU

Una nit vam voltar pels carrers amb en Cintet, després d'haver sortit del Cafè Monumental, fins a les dues. I, quan vam arribar davant de casa i en Cintet ja se n'anava, no vam poder entrar. La clau de la porta del carrer, desapareguda. En Quimet va dir que me l'havia donada a mi perquè la guardés en el portamonedes. En Cintet, que havia sopat a casa, va dir que li semblava que havia vist en Quimet com la despenjava del clau de darrere de la porta del pis, que era on estava sempre, i que en Quimet se l'havia ficada a la butxaca. En Quimet es va mirar totes les butxaques per tal de veure si les tenia foradades. Jo vaig dir que potser s'ho havia pensat, que l'havia agafada. En Quimet va recordar que potser havia dit a en Cintet que s'havia d'agafar la clau de baix i en Cintet, d'esma, l'havia agafada i no se'n recordava i era ell el que l'havia perduda. Després van dir que el que l'havia agafada era jo, però no sabien dir quan l'havia agafada ni si havien vist que l'agafés. En Cintet va dir: "Truqueu al primer pis”. En Quimet no ho va voler i tenia raó. Als veïns del primer pis més valia no tocar-los. I a l'últim en Quimet va dir: "Sort tenim del taller, anem a buscar les eines”.

Se'n van anar tots dos a buscar eines per obrir la porta. Em vaig quedar a l'entrada per veure si venia el vigilant, perquè l'havia cridat picant de mans a la primera cantonada i no havia vingut ni se'l veia per enlloc. Cansada d'estar dreta em vaig asseure a terra, al graó de l'entrada; amb el cap contra la porta vaig mirar el retall de cel entre les cases. Feia una mica de vent, només una mica, i el cel era molt fosc i amb núvols que corrien. Havia de fer molta força per no tancar els ulls. La son em recollia. I la nit, la mica de vent i aquells núvols que passaven tots empesos cap a la mateixa banda, m'adormien, i pensava què dirien en Quimet i en Cintet si, en tornar, em trobaven feta una bola de son al peu de la porta i tan adormida que no pogués ni pujar a dalt... D'un tros lluny ja vaig sentir els passos que s'acostaven damunt de l'empedrat.

En Quimet, amb una barrina, va fer un forat a la porta, damunt del pany. En Cintet no parava de dir que no era legal i en Quimet li anava dient que ja taparia el forat, però que ell havia d'entrar a casa seva. I quan va tenir el forat fet, la fusta de la porta travessada de banda a banda, va fer un ganxo amb un filferro, va pescar la corda -la porta s'obria des de dalt estirant amb una corda- i va poder obrir en el moment que el vigilant tombava la cantonada. Ens vam ficar a dins de pressa i en Cintet va fugir. Quan vam entrar al pis, la primera cosa que vam veure va ser la clau penjada darrera de la porta. L'endemà, en Quimet va tapar el forat amb un tap de suro i si algú se'n va adonar, no va dir res. "Però així no l'havíeu perduda, la clau”, deia la senyora Enriqueta. I jo li deia: "Mentre ens vam pensar que l'havíem perduda, va ser com si l'haguéssim perduda”.

I va venir la festa major. En Quimet havia dit que ballaríem a la plaça del Diamant i que hi ballaríem la toia... Vam passar la festa major tancats a casa i en Quimet rabiós perquè havia fet una restauració que li havia donat molta feina, i el senyor que l'havia encarregada li havia pagat tan poc, que en Quimet hi havia perdut diners. I el mal humor queia damunt meu. I quan estava de mal humor sortia allò de: "Colometa no badis, Colometa has fet un nyap, Colometa vine, Colometa vés”. I anava d'una banda a l'altra com si l'haguessin engabiat. I vinga obrir-me tots els calaixos i tirar-me per terra el que hi havia a dins, i quan li preguntava què buscava no deia res. Estava enrabiat perquè jo no estava enrabiada amb el senyor que l'havia estafat. I com que jo no em volia enrabiar, el vaig deixar sol. Em vaig pentinar i, quan obria la porta per anar-me'n i li vaig dir que anava a buscar refrescos perquè amb l'enrenou que havia fet m'havia agafat set, va parar de fer el boig.
Mercè Rodoreda, La plaça del Diamant (text adaptat)

Q: En Quimet NO vol tenir tractes amb...
- en Cintet.
- el seu client.
- els veïns del primer
- la Colometa.
A: els veïns del primer

Q: En Cintet diu que ell havia agafat la clau.
- Vertader
- Fals
A: Fals

Q: En Quimet deia que havia donat la clau a la narradora.
- Vertader
- Fals
A: Vertader

Q: La narradora i en Cintet deien que en Quimet havia agafat la clau.
- Vertader
- Fals
A: Fals

Q: En Quimet va comprovar si tenia les butxaques foradades.
- Vertader
- Fals
A: Vertader

Q: L'expressió "núvols que corrien” (subratllada al text) és una...
- personificació.
- comparació.
- paradoxa.
- antítesi.
A: personificació.

Q: En Quimet aconsegueix obrir la porta...
- fent-hi un forat i pescant la corda.
- gràcies a les claus que li deixa el vigilant.
- empenyent la porta.
- amb un cop de peu.
A: fent-hi un forat i pescant la corda.

Q: Qui diu la frase: "Mentre ens vam pensar que l'havíem perduda, va ser com si l'haguéssim perduda” (subratllada al text)?
- La senyora Enriqueta.
- En Quimet.
- La Colometa.
- En Cintet.
A: La Colometa.

Q: L'enuig d'en Quimet per la pèrdua de diners per la feina feta mostra que...
- és injust amb el seu client.
- no sap controlar el seu mal humor.
- és just amb la Colometa perquè no li fa cas.
- no li agrada la seva feina.
A: no sap controlar el seu mal humor.

Q: A la frase "obria la porta per anar-me'n” (subratllada al text), 'en' es refereix a...
- el Quimet.
- la festa
- la porta.
- la casa.
A: la casa.

Q: Al final del text, la Colometa mostra que sap...
- com tractar un boig perillós.
- reconduir una situació conflictiva.
- que amb els refrescos s'acabarà el conflicte.
- imposar-se al Quimet i fer-lo obeir.
A: reconduir una situació conflictiva.

Q: En Quimet i la Colometa, els dos personatges principals, són...
- marit i muller.
- germans.
- parella de fet.
- cosins.
A: marit i muller.

Q: Els noms 'Colometa', 'Quimet', 'Cintet' i 'Enriqueta' mostren que l'autora ha volgut
usar...
- gentilicis.
- despectius.
- patronímics.
- diminutius.
A: diminutius.

Q: Col·loca les tres comes que falten al text següent:
La Colometa li deia que no s'enrabiés que no obrís els calaixos que no tirés la roba per terra. En Quimet estava molt enfadat per això feia el boig.
A: La Colometa li deia que no s’enrabiés, que no obrís els calaixos, que no tirés la roba per terra. En Quimet estava molt enfadat, per això feia el boig.

Q: El tema de la pèrdua i recuperació de la clau apareix...
- només al primer paràgraf.
- només als dos primers paràgrafs.
- només als tres primers paràgrafs.
- a tot el text.
A: només als tres primers paràgrafs.

Q: 5. [...]crescut /[...]guanyen / [...]estudiat / [...]suspenen.
6. [...]recordo /[...]prenen per boig /[...]explicat un conte.
7. [...]crec un savi / [...]après a ballar / [...]tornat a fallar.
8. [...]fet un pacte / [...]anat a casa / [...]regiren l'estómac.
A: hem; em; hem; em; em; em; hem; em; hem; hem; hem; hem; em

Q: 9. [...]arribat d'hora ? / No[...]fas gràcia / [...]miro al mirall
10. [...]arreglat la casa / [...]miren massa / [...]creuen.
11. [...]vist /[...]cregut / [...]resisteixo /[...]guanyat.
12. [...]penso un acudit / [...]quedo amb el vestit.
A: hem; em; em; hem; em; em; hem; hem; em; hem; em; em

Q: 1: Aquesta tarda [...] fa una festa a la universitat
2: No sé com [...] diu aquesta noia
3: Aquesta noia [...] molt alta
4: El professor nou [...] de Girona
5: No sé on [...] aquest carrer
A: es; es; és; és; és

Q: 6: Com [...] que no heu anat a classe?
7: No sé com [...] van poder trobar amb tanta gent
8: Com [...] tan aviat les botigues no hauran obert
9: Ja ha passat una dècada d'això, [...]a dir, deu anys
10: Amb el premi [...] comprarà un ordinador nou
11: L'economia nacional [...] troba en una situació delicada
A: és; es; és; és; es; es

Q: 12: Hem d'acabar la feina abans que [...] faci fosc
13: A la reunió [...] va dir que reduiran la plantilla de l'empresa
14: L'accent de estudia [...] sobre la i
15: [...] tiraven aigua l'un a l'altre a la piscina
16: El cinema és tancat, però el bar [...] obert
A: es; es; és; es; és

Q: 17: Avui [...] el seu aniversari
18: Avui [...] fa la manifestació contra l'atur
19: Tant [...] que li diguis com que no li diguis
20: Tant se val com [...] digui!
21: A la botiga de la cantonada [...] venen camises a 6 €
22: Durant el convit de la boda [...]van donar els regals
A: és; es; és; es; es; es

Q: 1: Ell és [...] treballador com tu
2: Si crides [...] fort segur que ens sentiran
3: Ha treballat [...], que està esgotat
4: No em creia que mengés [...] préssecs
5: Ell ha col•laborat [...] com tu en aquesta feina
6: [...] com ell és dolent és bo el seu cosí
7: [...] l'un com l'altre no en saben res
8: Parles [...] alt, que no sento la ràdio
A: tan; tan; tant; tants; tant; Tant; Tant; tan

Q: 9: [...] és que els castiguis com que no els castiguis
10: [...] se val que m'ho torni com no
13: Per què anem [...] de pressa?
17: Fa [...] d'això, que  ningú no recorda exactament  què va passar
18: Vaig al cinema de [...] en [...]
19: No vull que surtis [...] tard de la feina
21: He estudiat i, per [...], crec que aprovaré
24: Ella no estava [...] trista
25: I [...] que em presentaré a la prova!
A: Tant; Tant; tan; tant; tant; tant; tan; tant; tan; tant

Q: 26: [...] de bo s'acabi aviat la crisi!
28: No vagis [...] a poc a poc
29: Avui no fa [...] vent com ahir
30: Avui no fa [...] de fred com ahir
31: Ella té [...] amigues com puguis tenir tu
33: Ella té [...] com tu
34: Tu has corregut [...] com jo
35: No ho pengis [...] amunt
38: Fan [...] de soroll, que no sento res
39: Tu fas un esforç [...] gran com jo
45: Ni [...] sols això van fer!
A: Tant; tan; tant; tant; tantes; tant; tant; tan; tant; tan; tan