Title: Continguts del mòdul 3
Course: Projecte Focus > Section: Mòdul 3: El rodatge

Organitzem el rodatge: l'equip

Els audiovisuals són una feina d'equip. A les gravacions professionals hi trobem des d'equips petits de reportatge amb només una o dues persones (càmera i periodista), a rodatges multitudinaris amb més de cent persones en algunes superproduccions de ficció.

Si això ho adaptem a l'aula, trobarem que l'equip ideal tindrà entre 4 i 6 persones. Podem fer equips més petits si estem fent reportatges, treballant per parelles o grups de tres. Potser en algunes produccions més ambicioses podem necessitar un grup més gran, però la gestió es complica i podem trobar que hi ha alumnat amb poca tasca i amb la desmotivació que això pot implicar.

A les produccions escolars treballarem amb rols polivalents. De fet, és bo que l'alumnat pugui passar per diversos rols. Fins i tot, pot ser que un mateix rodatge hi hagi persones que estiguin davant la càmera en un moment i després se situïn darrere la càmera.

Davant la càmera

Hi trobem els rols més coneguts perquè són la cara visible dels mitjans. Poden ser actors o actrius en el cas de ficcions o dramatitzacions. Si treballem en formats de realitat, hi trobarem  presentadors o presentadores i fins i tot, persones entrevistadores si fem evident que el format és d'entrevista. També les persones entrevistades se situen davant la càmera, però no formen part de l'equip pròpiament dit perquè normalment seran persones externes a qui convidarem puntualment per a fer un vídeo.

Darrere la càmera

Als grans rodatges de pel·lícules hi trobem moltíssimes persones darrere la càmera, amb tasques molt diverses i específiques. Als rodatges escolars, adaptarem aquests rols a les persones disponibles. Distingirem 5 rols molt destacats: director/a, càmera, sonidista, claqueta/script i ajudant de producció. El director o directora és la persona que dona les indicacions a les persones que hi ha davant la càmera i alhora demana a la persona que opera la càmera, quin pla vol. La càmera s'ocupa de captar la imatge amb les millors condicions. La sonidista fa el mateix amb el so. D'altra banda, la claqueta/script és la persona que controla quines preses s'han fet i quines no i va apuntant quines són les bones. I després tenim els ajudants de producció que s'ocupen de tota la resta de detalls: poden ser les persones que preparen el decorat, que aturen el trànsit de persones perquè no interrompin una presa...
Ara bé, segons la mida del grup, pot passar que la directora faci de càmera, que la claqueta estigui a càrrec d'una ajudant de producció o que no tinguem sonidista perquè fem servir micròfons de solapa. D'altra banda, en rodatges d'entrevistes d'estil documental (on no es veu la persona que entrevista), en lloc de directora, tindrem una entrevistadora.

A partir d'aquestes idees bàsiques dels rols que necessitem en un rodatge, es poden adaptar segons el grup, segons les necessitats de cada audiovisual i segons la manera de treballar de cada docent.

Parlar davant de càmera

Arriba el gran moment de posar-se davant la càmera, d'interpretar el text escrit durant setmanes... Pànic escènic? És normal les primeres vegades. Però per això hi ha exercicis, rutines i protocols que ens ajuden en aquests moments. No només a calmar els nervis, també a vocalitzar, a fer l'entonació adient. En definitiva, perquè el nostre missatge arribi com cal als nostres espectadors/es.

Alumne davant la càmera a punt d'intervenir | Projecte Barris.Barcelona | LMDN (2019)

Actitud abans de començar

Segueix aquests consells i trobaràs la pau necessària per afrontar el repte de parlar davant la càmera.

    - Coneix bé el text.
    - Prepara’t mentalment punts de suport per al teu discurs.
    - Busca un moment per connectar amb tu mateix/a i estar tranquil/la.
    - No deixis que altres pensaments ocupin el teu cervell. Tingues al cap només el contingut de la teva intervenció.
    - Fes respiracions completes i tranquil·les

Actitud durant la gravació
    - Assegura't que tens una posició còmoda. Si estàs dret, peus paral·lels i ferms a terra. Si estàs assegut/da tingues una actitud activa, no t'abandonis a la cadira.
    - Mira recta, a càmera o a la persona que la porta. Imagina que és una conversa.
    - Vocalitza. Parla sense presses, però sense fer pauses incòmodes. Busca el ritme que et permet parlar i anticipar el que has de dir.
    - Respira i gaudeix.

Respiració

És la clau de tot plegat. Si la respiració està descontrolada, la persona que ha de parlar davant la càmera es cansa molt de pressa, es desconcentra, perd el fil i vocalitza pitjor. En canvi, si és la persona qui controla la respiració, podrà seguir el ritme que toca, arribar al final de les frases sense ofegar-se, fer-se més entenedora...

I com es respira? En lloc de respirar pels pulmons, com s'explica tradicionalment, cal agafar aire de com més avall millor, des de la panxa anar omplint d'aire la nostra reserva. Així agafarem molt més aire i gestionarem òptimament les inspiracions i expiracions.

Alguns exercicis

La pràctica i l'experiència són les que finalment treuen els nervis i fan que aconseguim la locució perfecta i una bona actitud davant de la càmera. Aquestes activitats són molt útils per a aconseguir aquest objectiu:

    1. Llegeix un text amb un bolígraf col·locat horitzontalment dins la teva boca (els extrems surten pels laterals). Això t’ajudarà a vocalitzar.
    2. Llegeix el mateix text amb molta alegria, acabes de descobrir que tot es pot aprendre. Després, llegeix aquest text com si estiguessis enfadat/da. Llegir un mateix text amb diferents emocions, t’ajudarà a trobar quin és el sentit que li vols donar.
    3. Llegeix el mateix text com si fos un partit de futbol o com si fos un documental del Canal 33, exagera-ho! Ho has notat natural? És el to que busques? Intenta evitar les cantarelles exagerades perquè fora del seu context fan un efecte estrany.

Decàleg abans de gravar

Estàs a punt de gravar. Guió acabat, càmera preparada... Només cal apuntar i disparar. O gairebé. Primer cal que observem, pensem, comprovem... i ara sí, podem prémer REC. Al següent decàleg, trobaràs les passes que cal fer quan t'enfrontis a la gravació d'una presa.

1. Decideix el pla
2. Escull l’espai de gravació
3. Mouràs la càmera? Com l’estabilitzaràs?
4. Enquadra
5. Ajusta la il·luminació i el color
6. Comprova el so
7. Enfoca
8. REC
9. STOP
10. Pensa en el següent pla

Trobaràs detallat cada punt del decàleg a la següent presentació:

Als següents capítols del mòdul, trobaràs dos dels punts d'aquest decàleg de forma ampliada: la il·luminació i el ritme i continuïtat.

Llum natural, llum artificial i contrallum. Tècniques d’il·luminació.

Un dels aspectes que semblen més complexos a l'hora de gravar és la gestió de la llum. Tenir la il·luminació perfecta i de gran bellesa que sovint veiem a les pel·lícules sí que és una tasca artística de gran nivell a l'abast de persones experimentades com els directors i directores de fotografia. Ara bé, aconseguir que els nostres vídeos tinguin una il·luminació correcta i llueixin, està al nostre abast. Caldrà que ens ajudem de les llums o focus que tinguem a la nostra disposició, però l'eina principal, com en molts altres aspectes de l'audiovisual, és l'observació i l'anàlisi a consciència de l'espai que vulguem enquadrar. Això ens ajudarà a prendre les decisions adients. A vegades potser només cal moure's dues passes per trobar una llum millor.

Al següent vídeo, trobareu diverses situacions de llum i com resoldre-les:

Il·luminant el chroma

Un cas molt concret d'il·luminació és quan fem servir chroma (la substitució d'un fons verd o blau per la imatge que desitgem). Tot i que és un efecte que s'aplica a la postproducció, la clau si volem que funcioni és que estigui ben il·luminat. A l'enllaç següent trobareu, molt detalladament, un vídeo que explica com s'ha d'il·luminar correctament.

Ritme i continuïtat

Els audiovisuals estan fets de molts plans que es graven un per un. Per això, quan gravem un pla, cal que tinguem en compte que anirà dins un conjunt. Tot el vídeo ha de ser harmònic i tenir cert ritme i els plans han de guardar concordança els uns amb els altres, almenys dins una mateixa escena. Com percep un espectador/a si a mitja escena la protagonista ha canviat d'ulleres? I si en un pla parlava en una posició i al següent s'ha mogut lleugerament? O si en una presa camina d'esquerra a dreta i a la següent sembla que vagi en sentit contrari?

Aquests són errors de continuïtat o de raccord i, si bé n'hi ha de molt evidents que, fins i tot, formen part de reculls humorístics de grans pífies de la història del cinema,  sovint se'n colen de més petits que passen desapercebuts, però incomoden el visionat per part dels espectadors/es.