Title: Les castanyes un fruit del bosc.
Course: La Castanyada i Tots Sants (SECUNDÀRIA) - LA CULTURA POPULAR A L'ESCOLA. Les festes populars, materials digitals

LES CASTANYES, UN FRUIT DEL BOSC

Les castanyes són el fruit del castanyer, arbre de fulla caduca i que es troba en zones més aviat humides i no excessivament càlides. A Catalunya, tot i que no abunden, se’n troben sobretot a la part oriental, des dels Pirineus fins a les muntanyes de Prades. De fet en zones de l'Alt Empordà, de la Selva, Osona i el Vallès Oriental, sobretot en el territori que ocupa el massís del Montseny, es conserven encara importants castanyedes o zones destinades majoritàriament al cultiu de castanyers. Del castanyer se n'ha aprofitat històricament tant l'arbre com el fruit.

Centrant-nos en el fruit, fins ben entrat el segle XX les castanyes, sobretot en aquestes zones i durant la tardor, formaven part de la dieta de la població que hi vivia. No era gens estrany que se’n fessin sopes, estofats, pastissos i evidentment que es consumissin torrades. La població d’aquests indrets, eminentment rurals, vivia encara immersa en una economia de subsistència, i sovint complementaven els pocs ingressos que la feina rural els proporcionava amb l’aprofitament dels diferents recursos que els boscos proporcionaven. Per tant, el fet de collir castanyes estava associat no a la celebració de la castanyada, com sobretot passa ara, sinó a la recollida i aprofitament d’un recurs més que els boscos proporcionaven.

L'exemple del castanyer i del seu fruit és un clar exponent de l'aprofitament que les persones feien de tot el que oferien els boscos. Llegiu atentament el text que teniu a continuació, que ens dóna una explicació ben explícita d’aquesta realitat, encara present al món rural fins a mitjan del segle passat.

“Sovint el món rural se sol descriure i estudiar a partir dels conreus: el blat, la vinya, l'olivera, els horts ... com si la vida de la gent del camp girés al seu voltant. Però la societat en general no demanava només aliments, sinó molts altres béns i serveis. Si es dóna una ullada a aquests béns es veurà que calia aprofitar molts altres recursos, i que tots provenien de la biomassa vegetal. En qualsevol casa hi havia una gran quantitat d'estris fets de pell, fusta, vímet, canyes i terrissa que només podien procedir del camp. I encara més si es tenen en compte els materials emprats en la construcció, com són bigues, teules, maons, canyes, guix o calc; o de llenya i carbó per a escalfar-se o per a cuinar; de la fusta per a fer mobles, portes i finestres; del suro per a fer taps; de les restes vegetals per a fer formiguers -o boics- o adobar els camps; de les herbes remeieres per a curar malalties; la pega per a fer bots -recipients formats d'un cuiro de cabra o de xot, que cosit i empegat serveix per a contenir oli, vi o un altre líquid-; els bolets; el glaç per a refredar begudes, etc. Aquesta llista, sense cap voluntat d'exhaustivitat, posa de manifest que als boscos i erms no conreats era on es trobaven els recursos naturals que, convenientment transformats, donaven sortida a una àmplia demanda d'artesans de tota mena que produïen els béns i serveis que es consumien socialment” Tradicionari. Volum 2. Capítol. La ramaderia i el bosc. Llorenç Ferrer i Alòs.