Title: Categoria per defecte en Els torrons
Course: El cicle nadalenc (SECUNDÀRIA) - LA CULTURA POPULAR A L'ESCOLA. Les festes populars, materials digitals

La categoria per defecte per a preguntes compartides en el context 'Els torrons'

Q: "Els torrons són una massa feta d'ametlles pelades (crues o torrades), pinyons, avellanes (o nous torrades), mel i a vegades amb sucre i blanc d'ou, cuita fins a un punt variable de consistència. Companys inseparables de les neules, els torrons estan fets amb les fruites seques del temps i presenten un repertori de varietats extensíssim" festes.org

Tenint en compte el text que has llegit anteriorment i també aquest breu text sobre els torrons:

Cerca quatre frases que s'hi corresponguin.
- En la base dels torrons les fruites seques del temps hi tenen una gran importància, juntament amb el sucre. (MOLT BÉ!)
- Els torrons són uns dolços típics del dia de Sant Esteve. (NOMÉS DEL DIA DE SANT ESTEVE?)
- Els torrons són els dolços propis de les festes nadalenques. (MOLT BÉ!)
- Durant aquests dies es realitzen diferents àpats, sobretot de caire familiar, que formen part de la tradició festiva del Nadal. (MOLT BÉ!)
- La coca, i alguns dies els torrons, són les postres de les festes de Nadal. (CREC QUE ET CONVÉ UNA ALTRA LECTURA DELS TEXTOS.)
- Al costat dels torrons, a l'hora de les postres, hi solem trobar també les neules. (MOLT BÉ!)
A: En la base dels torrons les fruites seques del temps hi tenen una gran importància, juntament amb el sucre.; Els torrons són els dolços propis de les festes nadalenques.; Durant aquests dies es realitzen diferents àpats, sobretot de caire familiar, que formen part de la tradició festiva del Nadal.; Al costat dels torrons, a l'hora de les postres, hi solem trobar també les neules.

Q: El torró és, sens dubte, el dolç més típic del Nadal als Països Catalans.

“Cal deixar constància que els torrons es troben ja documentats al segle XV, i que el seu consum s'estenia -i s'estén encara- per tots els regnes de la Corona d'Aragó, fins a Sardenya i Nàpols. Aureli Capmany cita un fragment d'una carta que la reina de Catalunya, trobant-se a Valladolid, dirigia a l'abadessa del convent barceloní de Santa Clara el 28 de novembre de 1453, en la qual deia:

"Pel qual ací no hia tal disposició, ni sapien així fer torrons com vosaltres aquí, vos pregam e encarregam [ ... ] nos facau fer torrons que sien fins e bons, los quals volem així per a donar al Ilustrissimo Rey de Castella nostre frare com per a nos."

No hi havia costum de torrons, doncs, a Castella i, d'altra banda, la reina de Catalunya no podia passar el Nadal sense menjar-ne.” Cultura popular tradicional. Joan Soler Amigó.

Aparella
- De quin segle és la carta de la reina de Catalunya en què fa referència als torrons? | Del segle XV.
- En quins territoris eren consumits el torrons a finals de l'edat mitjana? | A tots els territoris de la Corona d'Aragó, incloent-hi Sardenya i Nàpols.
- Per què la reina de Catalunya, trobant-se a Valladolid, demana que li facin torrons? | Perquè a Castella no en fan.

El torró s’escampà molt ràpidament, i no només pels països veïns sinó en altres de ben allunyats, tal com es fa constar en el volum 5 del Tradicionari:

“Des de Perpinyà s’ha estès per tot França, amb el nom de Tourron catalan de Perpignan. Aquestes postres, esdevingudes universals, arribaren al Japó ja al segle XVI, i s’estengueren aviat per l’Amèrica llatina” Tradicionari. Volum 5. Hivern i Nadal. pàg. 135. Jèp de Montoya, Xavier Pedrals i Joan Soler.

La tradició continua viva en tots els territoris de parla catalana, cosa que fa que del nom català de torró se’n derivin la denominació que rep en les altres llengües romàniques.

Seran, però, els torrons de les poblacions d’Alacant i Xixona, totes dues del País Valencià, els que acabaran sent els més coneguts i apreciats, donant nom fins i tot al nom del torró propi d'aquestes poblacions.

En el text que acabes de llegir hi ha tres idees principals. Seguint el model que tens a continuació, escriu de manera sintetitzada les dues que falten.

El text remarca:

- La ràpida difusió del torró.

Q: Un element que ens explica l’èxit que ha anat assolint aquest dolç és la gran varietat que, des de fa anys, n’hi ha. Actualment, a més, ha servit com a font d’inspiració perquè molts pastissers introduïssin la seva creativitat, fins al punt que s’ha convertit en un dels dolços amb major varietat de gustos.

Així, tot i que els tradicionals, com els de Xixona i Alacant, però també els d’Agramunt, continuen essent dels més apreciats, altres com els de xocolata, massapà, crema o crocant, per citar-ne alguns més, tenen també una bona acceptació.

A casa nostra, i com a producte propi de moltes pastisseries, s’elabora el torró de crema cremada, que segons explica Josep Pla a El que hem menjat, fou idea d’un pastisser barceloní, que per poder vendre una bona colla de torrons de massapà de crema, que li havien quedat massa tous, se li acudí de cremar-los talment com es fa amb la crema catalana.

Marca quin dels següents conceptes creus que s'adiu més amb la idea principal del text que acabes de llegir.
- La creativitat dels pastissers. (Parla de la seva inspiració, a l'hora de crear nous torrons. Però ho diu per confirmar la que és la idea principal.)
- La gran varietat de torrons que es fan. (MOLT BÉ!)
- El consum majoritari dels tradicionals. (NO ÉS AQUESTA LA IDEA PRINCIPAL.)
A: La gran varietat de torrons que es fan.