Title: Carnestoltes - carnaval
Course: Temps de carnavals (SECUNDÀRIA) - LA CULTURA POPULAR A L'ESCOLA. Les festes populars, materials digitals

Carnestoltes – carnaval

L’origen de la festa. Si reculem molt en el temps és possible trobar certa relació entre elements dels carnestoltes i un seguit de rituals i adoracions dedicats als genis de la natura, ja practicats en la prehistòria i posteriorment en les civilitzacions grega i romana.

En la nostra cultura, però, influenciada des de l’època romana pel cristianisme, el carnestoltes o festa del carnaval el defineix, sobretot a partir de l’edat mitjana, l’existència de la Quaresma, període de quaranta dies en què l’Església havia establert el dejuni i l’abstinència de la carn.

El carnestoltes és un període breu, en què la gresca i la diversió, el menjar en abundància, l’acceptació de tot tipus d’excessos, preparaven per al període immediat de privacions i recolliment, de prohibició de diversions i festes. Possiblement per això, sense la Quaresma no s’entendria el carnestoltes, en una època en què la religió tenia un gran pes en la societat.

L’origen de les paraules. Des de l’edat mitjana i fins al segle XIX, als Països Catalans només es coneix el nom de carnestoltes. La paraula ve del llatí carnes tollitas i fa referència a l’acabament dels dies en què es podia menjar carn. Carnestoltes tant feia referència als dies de llicències, gresca i diversió, com al ninot o personatge grotesc, el rei Carnestoltes, amb diferents representacions i també noms ben diversos segons la població.

La paraula carnaval, en canvi, no es troba documentada en català fins al segle XIX. És una paraula que ve de l’italià carnavale, paraula que deriva del llatí carne levare i que ben mirat té el mateix significat, és a dir, privar-se o abstenir-se de carn. Inicialment s’usava per referir-se als carnavals urbans, en els quals s’estaven imposant les rues, les grans desfilades o els balls de màscares.

L’ús actual dels mots. Actualment, cada cop més, almenys en l’àmbit ciutadà, es tendeix a parlar de carnaval quan ens referim al cicle d’activitats amb rues, balls, desfilades, comparses... mentre que continuem referint-nos al rei Carnestoltes com a símbol de l’arribada de la disbauxa, la gresca i la diversió que ens porta i atorga.

L’ús de la paraula carnestoltes, per referir-nos a aquest període festiu, es continua emprant per fer referència a les antigues celebracions, plenes de personatges propis de cada població, amb balls, farses o fins i tot batalles campals, moltes de les quals s’han acabat adaptant i modificant en els actuals carnavals. La paraula carnestoltes, al mateix temps, la trobem ben present en una bona quantitat de dites i refranys.