Title: Categoria per defecte en Altres pràctiques màgiques
Course: Sant Joan, el pròleg de les festes majors d'estiu (SECUNDÀRIA) - LA CULTURA POPULAR A L'ESCOLA. Les festes populars, materials digitals

La categoria per defecte per a preguntes compartides en el context 'Altres pràctiques màgiques'

Q: I encara...
"l'ordalia consistent a posar-se la noia, a les dotze de la nit de la vigília, davant el mirall, nua i il·luminada tan sols amb dos ciris, un a cada costat; diuen que el mirall reflecteix la figura del futur marit."

Es tracta d'una ordalia amb un sentit profundament màgic. Vertader o fals?
- Vertader (MOLT BÉ!)
- Fals (No creus que realment és màgic que pugui aparèixer, reflectida al mirall, la figura d'algú que no és present?)
A: Vertader

Josep Romeu i Figueras fou un dels grans estudiosos de la cultura popular durant la segona part del segle XX. Un dels temes que estudià a fons foren els costums, tradicions, creences que se celebren a les terres catalanes la nit i la matinada de Sant Joan. En el qüestionari que teniu a continuació, fareu un breu recorregut per algunes de les pràctiques màgiques, les ordalies, que descriu i exposa en el llibre La nit de Sant Joan.

"LES ORDALIES. Constitueixen pràctiques màgico-eròtiques per les quals sobretot les noies pretenen preveure el seu pervindre matrimonial: si es casaran o no, quan ho faran, qui serà el marit i quina professió tindrà aquest."

Què perseguien o buscaven les ordalies?

Q: "Una de les més conegudes és la de l'ou. Consisteix, en general, a trencar-ne un i tirar-lo, al punt de la mitjanit de Sant Joan, en un recipient d'aigua. La clara s'esfilagarsa en l'aigua i forma unes figures estranyes; si semblen una rella o una arada, el marit serà pagès; una barca amb el seu velam anuncia un mariner; un seguit de fils, un teixidor; una serra, un ribot o un banc, un fuster, etc.
[...]
Una altra ordalia ben coneguda consisteix a prendre tres escarxofes de card, socarrimar lleugerament la polseta que fan, posar-hi a cada una un paperet amb el nom d'un pretendent o d'un noi del gust de la minyona, tirar-les sota el llit, i l'endemà mirar quina de les tres escarxofes ha reflorit a pesar de la socarrimada; el nom escrit en el paper d'aquesta, serà el futur marit."

Indica quin dels comentaris que tens a continuació fa referència als dos exemples que acabes de llegir.
- Ambdues ordalies són exemples de la importància que antigament es donava a tot un seguit de pràctiques i creences, ja que es creia que aquella era una nit màgica. (CORRECTE!)
- Es tracta de dues pràctiques que antigament, les noies, malgrat no tenir-hi cap confiança, realitzaven perquè era el costum que hi havia. (Aquesta no és la resposta bona.)
- Els dos exemples descriuen pràctiques que aquesta nit realitzaven aquelles noies que la gent considerava bruixes. (Vols dir que l'has llegida enlloc, aquesta informació?)
A: Ambdues ordalies són exemples de la importància que antigament es donava a tot un seguit de pràctiques i creences, ja que es creia que aquella era una nit màgica.

Q: Sovint una mateixa ordalia tenia o presentava diferents variants. La que heu llegit de les carxofes fou recollida a Montblanc i altres pobles de la Conca de Barberà. Les ordalies amb carxofes les trobem amb diferents variants, com per exemple:
- Al Vallès: ..."la noia lliga a la tija del card cintes de tres colors diferents, un per cada pretendent; a les dotze de la nit es tiren d'un a un sota el llit i hom diu tres vegades la formuleta tan coneguda, amb els dos versos finals així: 'fes-me conèixer / el meu enamorat', o així: 'la ventura que m'haveu de dar, / feu-me-la conèixer demà'; si al matí següent s'ha obert una de les escarxofes, el nuvi serà el corresponent al color de la cinta".
- A Mallorca i Menorca: "Les tres escarxofes, dites de 'Sant Joan', són collides per les noies la vigília; es fa l'operació esmentada de Montblanc, però, en lloc de tirar-les sota el llit, es posen tota la nit a la serena; l'endemà al matí sol haver-n'hi alguna de florida, que porta el nom del futur marit en el paper."
- A Tortosa: "les tres escarxofes són de l'herba dita 'colera'; es posen, sense socarrimar, en una palangana en caure la primera batallada de la mitjanit; el paper de la primera escarxofa que es desclou, porta anotat el nom del futur promès."

Aparella
- El fet que una mateixa pràctica o ritual el trobem amb variants diferents | ens fa suposar que són pràctiques que es realitzaven des de molt antic.
- Les diferents variants, i en llocs prou allunyats, | ens demostra que es tractava d'una pràctica prou estesa.
- En totes les variants, però, allò que es persegueix és que la noia | pugui descobrir el nom del seu futur promès o marit.

Estesa per tota la geografia de parla catalana i amb una gran diversitat de variants hi ha l'ordalia que utilitza les faves, com veureu amb una intenció ben concreta i que haureu d'esbrinar.

"És corrent també que les minyones solteres...la vigília agafin tres faves, l'una amb la pell, l'altra a mig pelar i la tercera ben pelada. En anar a dormir tiren les faves sota el llit, i a mitjanit, o en llevar-se, s'ajupen i a les palpentes agafen una de les tres. Si és la que té pell, el marit serà ric; si a mig pelar, ni pobre ni ric; i si ben pelada, pobre."

Què es pretenia esbrinar amb aquesta ordalia?