Title: El solstici d'estiu
Course: Sant Joan, el pròleg de les festes majors d'estiu (SECUNDÀRIA) - LA CULTURA POPULAR A L'ESCOLA. Les festes populars, materials digitals

El solstici d’estiu

La celebració tant del solstici d’hivern com del solstici d’estiu és present a bona part de les diverses cultures escampades per Europa així com a les que formen l’arc mediterrani. En l’àmbit europeu, el procés de cristianització que experimentaren les civilitzacions que hi vivien va fer coincidir els solsticis amb el naixement de Jesús, en el cas del solstici d’hivern, i amb el naixement de Joan el Baptista, considerat pels cristians el gran profeta precursor de Jesús, en el d'estiu. A nivell festiu, el solstici d’hivern s’escau per Nadal i el solstici d’estiu per Sant Joan.

“A l’hemisferi nord el solstici d’estiu, o punt de Càncer, és el dia que el sol es veu més alt en relació amb l’horitzó, és el jorn més llarg de l’any, mentre que el solstici d’hivern, o punt de Capricorn, és el dia més curt i el sol és més baix respecte de l’horitzó.

Segles enrere, el mateix dia de Sant Joan, el 24 de juny, era coincident amb l’entrada del solstici, que ara cau el 21 o 22. Sigui un o sigui un altre el dia exacte de canvi d’estació de l’any, considerarem que per Sant Joan se’n tanca una (la primavera) i se n’obre una altra (l’estiu). Per això podem dir que ‘Sant Joan és la porta de l’estiu’. És a partir d’aquesta data que els dies s’aniran fent més calorosos.

Veiem doncs que hi ha un estret lligam en la celebració de la festa de Sant Joan amb el pas de les estacions. És per tant una data vinculada amb el moviment de la Terra i amb el cicle natural de la vida.

En els darrers dies de primavera i primers d’estiu, la natura es troba en uns moments de plenitud, amb una vegetació exuberant i molta fruita madurant, amb una gran abundor d’ocells i el reviscolament d’insectes, amb la desperta d’animals de sang freda. I és el temps de més criança. Els dies són més llargs i el bon temps i les temperatures altes fan despertar també la gent dels pobles i ciutats que comencen vacances i fan excursions, celebren revetlles i festes de carrers, passegen per places i camins i els joves viuen al carrer. Molts dels jocs de la mainada tenien, i encara alguns tenen, la natura com a un bon referent.” Xavier Roviró i Alemany. La festa de Sant Joan. Fitxes didàctiques Tradicat.