Title: Teoria tema 2
Course: Llengua catalana i literatura 2n ESO 1r T > Section: TEMA 2

La dièresi

Els pronoms II

Pronoms demostratius

Els pronoms demostratius indiquen la proximitat o llunyania , tant en el temps com en l’espai, respecte a la cosa designa.

Aquest, aquesta, aquests, aquestes, aquell, aquella, aquells, aquelles

El pis que volien comprar l’any passat no és el mateix que volen comprar ara: aquell tenia dues habitacions i aquest en té quatre.

Pronoms possessius

Denoten la propietat o pertinença d’un objecte o d’una persona.

meu, meva, meus, meves, teu, teva, teus, teves, nostres, vostres, seus, seves

 Pronoms indefinits

Fan referència al nom que substitueixen d’una manera poc precisa.

Algú (alguna persona) Tot (totes les coses) Tothom (totes les persones) | Ningú (cap persona) Res (cap cosa) Cadascú / cada u (cada persona)

Pronoms quantitatius

Assenyalen una quantitat de manera poc concreta.

Molt, bastant, gaire, gens, massa...

Pronoms numerals

Expressen la quantitat concreta del nom al qual fan referència.

CARDINALS: Un, dos, tres...

ORDINALS: Primer, segon, tercer...

Pronoms interrogatius

Serveixen per preguntar la persona, la cosa, la manera, el lloc, el temps o la quantitat.

Quina persona: Qui ho diu? / No sé qui ho diu
Quina cosa: Què passa? / No sé què passa
De quina manera: Com es diu? / No sé com es diu
A quin lloc: On viuen? / No sé on viuen
En quin moment: Quan vindran? / No sé quan vindran
Quina quantitat: Quant val? / No sé quant val

Pronoms relatius

Fan referència a un nom que ha aparegut anteriorment en l’oració , aquest nom es coneix com antecedent.

INVARIABLES | QUE | Fa referència a persones i objectes. El noi que només surt de nit és un vampir.
QUÈ | Fa referència a objectes. Es col·loca darrere d’una preposició. El taüt en què dorm és fet a mida.
QUI | Fa referència a persones. Ha estat ell qui ha destapat el misteri.
ON | Fa referència a un lloc. La mansió on viu és fosca  humida.
VARIABLES
EL QUAL

LA QUAL

ELS QUALS

LES QUALS
Sempre concorden en gènere i nombre amb l’antecedent.

El monstre del qual parla tot el poble és un vampir.

El text predictiu

Sabem escriure textos predictius?

  Font de la imatge:

http://www.flickr.com/photos/35745518@N04/4346134064

 La predicció consisteix  en anunciar fets futurs. La intenció és, en aquest cas , anticipar o anunciar quelcom que succeirà. Aquests fets responen a la pregunta: Què passarà?

L’objectiu del text predictiu és informar sobre estats i fets futurs, és a dir, anticipar fets que se suposa que han d’ocórrer en un futur més o menys immediat.

TIPUS | EXEMPLES
CIENTÍFICS

(Es basen en observacions de la ciència, física, medicina, meteorologia... )
Prediccions meteorològiques

Previsions econòmiques i polítiques

Pressupostos

Programes electorals

Agenda d’activitats culturals i artístiques
NO CIENTÍFICS (Es basen, suposadament, en l’observació dels astres, de les ratlles de la mà, unes cartes...) | Horòscop Cartes astrals

TRETS LINGÜÍSTICS:
La forma verbal principal és el temps futur.

Però hi ha també d'altres possibilitats gramaticals que poden aportar diferents matisos de significat:

- el temps condicional

- el mode subjuntiu

- el present d'indicatiu amb valor de futur ( S'esperen nevades)

- el futur compost, i

-verbs que suggereixen  per ells mateixos una predicció.

Per treure certesa a les prediccions en futur s'usen adverbis i locucions de probabilitat com segurament, potser, tal vegada, si Déu vol, etc.

Per expressar les condicions es poden usar:

     -oracions introduïdes per nexes condicionals (si, posat que, mentre que, etc.)

- locucions com amb la condició de+infinitiu, la locució en cas de+nom, i

verbs o substantius que, pel seu significat, indiquen condició.

TEMPS VERBALS PER INDICAR PREDICCIONS

Futur simple: Demà plourà.

Futur compost: L'any que ve hauré acabat la carrera.

Condicional simple: Si deixares (o deixaves) de fumar, et trobaries més bé.

Present de subjuntiu: Em farà anar malament que vinguin demà.

 Imperfet de subjuntiu: M'agradaria que fos pilot.

  Present d'indicatiu: Arribo demà.

PER INDICAR CONDICIÓ

si | amb que | només que/de
posat que | en cas que/de | a condició que/de

PER INDICAR POSSIBILITAT

és possible que (+present subjuntiu): És possible que demà arribi la  Laura

 possiblement (+futur): Possiblement la setmana que ve farà molt de fred.

pot ser que (+present de subjuntiu): Pot ser que se n’afarti de seguida.

 tal vegada: Aquest és un diagnòstic que tal vegada no compartiran els altres metges.

si Déu vol: Si Déu vol trobaré feina abans de l'estiu.